o žlázách Holothyridů. 7 



pak mezi žlázu a mezi pochvu cheliceralní. Jednotlivé aciny jsou, 

 jak praveno, kulovité a mají as 0-3 mm v průměru. Jsou typickým 

 způsobem hroznovitých žláz staveny. Skládají se z konických, tčsné 

 na sobě ležících buněk, jež jsou radiálně kol společného středu uspo- 

 řádány. Všechny adenocyty jsou úplně- ďistinktní, mají zřetelnou 

 blánu buněčnou, jež však daleko není tak pevnou a silnou, 

 jako u žlázy pedalní. Na jjeriferii každého acinu vyvinuta zřetelná 

 membrána basalní, na níž pak se zevnějška přikládají se elementy 

 vazivové, ony však nevrůstají do nitra acinu, jako u žlázy pedalní. Na 

 rozšířeném periferním konci v basalní části každé klínovité buňky 

 leží jádro a zbytky těla buněčného. Ostatek adenocytu naplněn jest 

 většinou sekretem. Už u nejmladších zvířat, jež měl jsem k disposici, 

 kde ovšem žlázy byly značně menší, byla sekrece v plném proudu. 

 Sekret naplňuje veškerý skoro vnitřek adenocytu a sáhá skoro až 

 k samému jádru. Cytoplasma jest roztrháno a udrženo v nepatrných 

 zbytcích, hlavně na periferii a kol jádra. Tyto malé ostrůvky cyto- 

 plasmatické, většinou dendritického tvaru, mají velmi hustou strukturu 

 a tingují se tudíž dosti intensivně haematoxyliny Delafieldovým i žele- 

 zitým. Tím způsobem při slabších zvětšeních mohou snadno vyvolati 

 zdání ergastoplasmy neb chromidialního apparátu. Při pečlivém 

 ohledání immersí najdeme však vždy strukturu a o totožnosti těchto 

 elementů s chromatinem nemůže být řeči. Ergastoplasmatických a chro- 

 midialních struktur, jež znám z jiných orgánů Holothyridů, které 

 se objevují v příústních žlázách jiných roztočů v různých, mnohdy 

 velmi zajímavých modifikacích, jak nejnověji bez dalšího ocenění 

 a obšírnějšího popisu zaznamenali Sig Thor (51) a Erik Nordex- 

 sKiOLD (31) a jež znám i z vlastních zkušeností u různých acaridů, 

 v žádné z příústních žláz Holothyridů jsem nenalezl. — O vzniku 

 sekretu a pochodech jeho přeměny nelze mi ničeho říci, ježto nemám 

 počátečných stadií. Ale celá úprava žlázy cheliceralní i pedalní jest 

 tak typickou a normální, že by bylo zbytečno uváděti tu celou tu 

 nesmírnou literaturu o tomto předmětu, jež v poslední době doznala 

 důkladného zpracování v několika knihách; a také sotva by studium 

 počátečných stadií sekrece vedlo tu k nějakým novým poznatkům. 

 Sekret vystupuje ve dvojí formě: Jednak jako velmi četná a velmi 

 hustě nahloučená, značně velká granula, jednak jako jednotná massa 

 skoro homogenní. Druhá forma jest dalším stadiem prvé. Sekret ten 

 nebarví se haematoxyliny, za to intensivně barvivy plasmatickými 

 a eosinem. Jest tudíž acidofilní a buřiky jsou typickými serocyty. 

 Na praeparátech při slabém zvětšení vypadá žláza cheliceralní traav 



