y-, X. Karel Thon: 



chrouiatiiiová, zhusta pozorujeme dočasué tvoření nukleolû, jež, jak 

 jsem už povèdèl, občas jsou vypuzovány. Aspoň pokládám tělíska 

 kulatá, tu a tam v blízkosti jádra ležící, za vypuzené nukleoly. Mimo 

 to celý vznik a sunutí se nukleolu k periferii jádra a jeho násle- 

 dující zmizení potvrzují moji domněnku. 



Z každého menšího tělíska žlaznatého vychází jeden, z větších 

 i 2 až 3 silné vývody, jež sbírají několik intracelullarních kanálků. 

 Takový- silnější vývod, tedy vývod už jako takový, ne intracellularný 

 kanálek, má zajímavou skladbu. Je to poměrně silná roura, tvořená 

 z iiniuty hyalinní a homogenní, s luminem nápadně úzkým, takže stěny 

 jsou nad obyčej silné. Na zevní periferii této homogenní, silné stěny 

 vytvořena jest jemná a teničká raatrix mírně se barvící a granulosní. 

 V ní leží plochá jádra s nepravidelnými konturami, chudá na chro- 

 matin. Vývod jest na dlouhou distanci všude stejně široký. V plné 

 své šířce vniká do syncytia, tlustá jeho stěna přestává celkem velmi 

 náhle a lumen pokračuje pak dále a rozpadá se v několik stejně širo- 

 kých, nepřesně konturovaných intracellullarných kanálků, jež se táhnou 

 až k bezprostřední blízkosti jádra a tam v plasmě se ztrácejí. • — 

 Na silné stěně vývodu pozorujeme od místa k místu příčné, jemné, 

 téměř rovné linie, jež zdánlivou a nepravidelnou segmentaci roury 

 vývodné vyvolávají. 



Čím dále k vyústění hlavního vývodu do žlázy cheliceralní, tím 

 více rozšiřuje se jeho lumen. Stěny stávají se méně silnými, přes to 

 však jsou tlusté nápadně. Ona homogenní, vnitrní vrstva se značně 

 sužuje, za to matrix nabývá větší tlouštky. V homogenní vnitřní vrstvě 

 příčné linie opakují se častěji a praesentují se jako oporné kroužky, 

 lumen objímající. U mladých individuí jsou přirozené lalůčky 

 žlaznaté menší, jsou mnohem těsněji na sebe nahloučeny a leží tam 

 těsně za žlázou cheliceralní. 



Kdežto obě právě popsané žlázy vývody svými kommunikují, 

 jest třetí žláza, žláza pedalní úplně od těchto isolována, vyúsťuje 

 docela jinam, totiž na basi prvého páru noh, fakt to u roztočů docela 

 nový a neobvyklý. V posledním oddílu této práce budeme věnovati 

 poměrům těmto větší pozornost. Žláza pedalní jest docela stejně 

 stavěna, jako žláza chelicerová. Už u nejmladších individuí, jež byla 

 v mém materiálu, žláza byla dokonale vyvinuta a intensivně fungo- 

 vala. Jest největší ze všech tří žláz, leží pod oběma žlázami před- 

 chozími, blíže k bokům těla jsouc posunuta, nad vedlejší větví žlázy 

 coxaloí. Skládá se opět z několika velikých, kulovitých acinö, jež 

 všechny ústí do společného, rourovitého, kratičce rozvětveného a širo- 



