o žlázách Ilolothyridň. " J3 



kého vývodu podobné úpravy a stavby, jako u žlázy chelicerové. 

 Buňky acinus skládající jsou zase veliké, klínovité, typické serocyty. 

 Mají neobyčejně silné membranosní stěny, což souvisí s obrovskou 

 produkcí sekretu, jehož veliká quanta, -vyžadují potom pevné opory 

 ve stěnách. Většinou jsou serocyty úplně naplněny sekretem, 

 který se praesentuje jako veliké massy hmoty téměř homogenní, 

 intensivně plavSmatickými barvivy a eosinem se tingující, jež ponenáhlu 

 směrem k vývodu stává se tekutější a méně se barví. Vývod bývá 

 hustě naplněn sekretem. Cytoplasma s jádrem posunuto na nejzazší 

 periferii, cytoplasma ztlačeno na nepatrný ostrůvek kolem jádra. 



Obr. 2. Maxillarní žláza podle celkového praeparatu (Heidenhain.- haemat., rubin S) 

 zchl) laloky žlázy cheliceralní, vmx) hlavní vývod žlázy maxillarní. 



Jednotlivé ostrůvky cytoplasmy mezi shluky sekretu, jako bylo 

 u žlázy chelicerové, zde nejsou. Jádra jsou veliká, s četnými zrny 

 nukleinovými ; pozorujeme na nich střídavé napjetí blány a tvoření 

 nukleolû, pak svraštění spojené se zmizením nukleolů: zjevy podobné, 

 jaké jsme už prve popsali. Sekret objevuje se podobně, jako u žlázy 

 cheliceralní ve formě shluků drobných granul. 



Granula ta jsou mnohem drobnější, než v cheliceralní žláze, 

 záhy se rozpadnou ve shluky husté, homogenní a intensivně se bar- 

 vící massy, jež se pak znenáhla rozplývá. Okolní vazivo husté objímá 



