o žlázách Holothyridû. r[5 



Žláza coxalní dvojklanná: jedna, hlavni, vétev jest svinuta a přechází 

 ve váček konečný, vétev vedlejší jest značné kratší, pouze ohnuta 

 a slepě ukončena. Větev hlavní má následující průběh a můžeme na 

 ní rozeznávati tyto části. Od basalní části vývodu {bv) počínaje, ubírá 

 se na větší vzdálenost téměř parallelné s podélnou osou těla, stoupajíc 

 mírně vzhůru až skoro těsně k přednímu laloku roury zažívací, těsně 

 k lateralním apodematům endosternitu (1. a 12., e?jcž.). Tam tvoří ostrý 

 roh a obrací se náhle, skoro vertikálně dolů, tvoříc tak vertikální 

 rameno {vs). Toto obrací se pak podobné náhlým způsobem na straně 

 k mediáně tělní, tedy k endosternitu obrácené opět vzhůru [hsp] 

 a přechází do dorsalního horizontálního ramene části konečné. Tuto 

 část konečnou budeme rozeznávati od části hlavní, poněvadž vykazuje 

 rozdíly ve skladbě histologické. Dorsalní ono rameno táhne se skoro 

 horizontálně mírně ku předu, pak se zahne směrem k endosternitu 

 mírné dolů a přechází ve ventralní rameno části konečné, jež těsně 

 se lateralní stěny těla endosternitového dotýká a s ním na četných 

 místech přímo srůstá. Toto ventralní rameno obrací se zase poněkud 

 na zad a sklání se těsně podle endosternitu dolů, ohýbá se pak opět 

 mírně na před a směrem k periferii, tedy od endosternitu, a přechází 

 v krátkou část ampullaruí {am), na níž nasedá membranosní váček 

 konečný. Ten směřuje skoro vertikálně vzhůru a umístěn jest s jedné 

 strany mezi dorsálním a ventralním ramenem části konečné, s druhé 

 stiany mezi hlavním kmenem větve hlavní a dorsálním i ventralním 

 ramenem větve vedlejší. (Obr. 3. tab. I.) Už předem budiž o tomto 

 konečném váčku řečeno, že jej za váček coelomový považujeme 

 a budeme jej prostě váčkem coelomovým nazývati. 



Větev vedlejší má průběh velmi jednoduchý. Od společného vý- 

 vodu táhne se na delší vzdálenost rameno ventralní mírně šikmo 

 na zad, to ohýbá se pak náhle vzhůru a přechází v rameno dorsalní, 

 jež táhne se skoro úplně rovnoběžně s ramenem ventralním v bez- 

 prostřední jeho blízkosti, těsně nad ním na před. Pouze distalní jeho 

 část krátce před koncem se mírně odchýlí k mediáně tělní a těsně 

 před spojením větve hlavní s větví vedlejší prostě slepě konci. Všechny 

 oddíly žlázy coxalní jsou téměř vesměs stejně široký. Tu a tam na- 

 skýtají se v uspořádání a v délce jednotlivých částí malé variace, tak 

 na př. tam, kde část vertikální vétve hlavní obrací se opět vzhůru 

 a přechází v dorsalní rameno části konečné, v délce obou ramen části 

 konečné a p., ale tyto variace jsou docela nepatrné a bez dalšího vý- 

 znamu. U nejmladších zvířat, jež jsem zkoumal, byla už žláza úplné 

 tak vyvinuta, jak jsme právě sdělili. 



