nfx X. Karel Thon: 



ueDalezl. U mladých zvířat lumen ampullarní části přechází celou 

 svojí šířkou do dutiny váčku coelomového. Přechod mezi epithelialními 

 buřikanii části ampullarní do membranosních buněk váčku jest dosti 

 nenáhlý. Pouze podle struktury a barvitelnosti buněk nalezneme hra- 

 nici: buňky ampullarní části barví se mnohom intensivněji. Otvor, 

 jímž kommuaikuje váček se žlázou, súží se poněkud během stáří, ale 

 zůstává pořád — aspoň soudě dle mého materiálu a praeparátů, na 

 nichž přechod ten mohl býti zjištěn — otevřeným. Počet buněk, jež 

 skládají coelomový váček, jest poměrně velmi malý. 



Na nejmladším individuu, jež mám, jeví se poměry takto. (Viz 

 připojený obraz textový !) Na jednotlivé oddíly žlázy přikládají se 

 téměř kolmo sloupkovité buňky téměř tak veliké, jako buňky coxalní 

 žlázy. Tyto buňky sloupkovité jsou téměř všechny stejného vzhledu: 

 Mají válcovité tělo, jež na basi se rozšiřuje a ve výběžky se rozbíhá, 

 na opačném, distalním konci, který jest rovněž mírně rozšířen, leží 

 poměrně vehké jádro a zde rozbíhá se tělo buňky opět ve výběžky 

 více méně membranosní, jimiž anastomosují buňky ty navzájem. Ba- 

 salní výběžky pak vnikají velmi energicky do intercellularních prostor 

 žlázy coxaluí, tlačíce před sebou stěny její buněk a zjednávajíce si 

 dostatečné prostory. Tyto výběžky vnikají později velmi hluboko a po- 

 skytují tak důkladné opory jednobuněčným žlazkám mezi jednotlivými 

 laloky žlázy. Již na tomto stadiu jest tělo coelomatických buněk velmi 

 markantně konturováno, hlavně po stranách a na jednotlivých vý- 

 běžcích. Původní alveolarní struktura cytoplasmy jest už valně po- 

 tlačena a potrhána, buňky nabývají už vzhledu jasného a homogen- 

 ního se silnými, membranosními stěnami. Kolem jádra udržuje se 

 barvitelná a granulosní plasma nejdéle, později už jen jako nepatrný 

 prsten. Jádra v tomto stadiu jsou dokonale zachována, jsou veliká, 

 váčkovitá, tvaru široce elliptického až okrouhlého, naplněna hustou 

 šťávou a velmi četnými zrny nucleinovými, takže po haematoxylinech 

 mají vzhled dokonale černý. Nukleoly nevytvořeny. 



Tato konstelace nemění se znatelně během vzrůstu, I u dospělých 

 zvířat stojí buňky váčku většinou kolmo ku stěně žlázy, ony však 

 došly svého konečného vývoje, strukturovaná plasma zmizela, jádra 

 zdegenerovala, stala se plochými, chromatin jejich zřídnul nebo téměř 

 docela zmizel. Sloupková těla buněk i membranosní plochy buňky 

 navzájem spojující a stěnu váčku tvořící staly se homogenními s pev- 

 nými a markantními konturami a nabyly vzhledu čistě membranosního. 

 Kdežto po Mulloryho směsi buňky žlázy červeně se barví, nabývají 



