o žlázách Hólotbyri dû . 25 



stavěny a liší se pouze velikostí. Přikládají se ke každé coxe se 

 strany v místech, kde spojena jest coxa s kloubní vydutinou plastron u 

 synarthrodialní, chitinosní blanou a kde se ku coxe přikládají tělní 

 svaly. Ony žlázy, jež obráceny jsou k periferii tělní, směřují oby- 

 čejně ku předu, vnitřní, k mediáně obráčéhé žlázy pak na zad a to 

 značně daleko, takže sáhají distalní jejich cípy až ku následující 

 zadnejší coxe. Nejmohutněji vyvinuty jsou na druhém páru, hlavně 

 vnitřní žláza. Ta sahá až ku třetí coxe (obr. 2.), jest velmi sym- 

 metricky na obou stranách těla uložena a směřuje značně dovnitř, 

 takže pak dotýká se neurilemového obalu centrálního nervstva. Vý- 

 běžky buněk néurilemových srůstají s buňkami žlázy a upevňují ji. 

 Skladba žláz cruralních jest velmi jednoduchá. Jest to jednotná stěna, 

 složená z buněk většinou kubických. Basainí membrána vyvinuta není. 

 Buňky jsou na basi spojeny pouze svými tenkými stěnami, plasma 

 jejich však, hlavně na basi, značně jest pevnější a tužší, takže 

 dostatečného spojení buňkám zjednává. Směrem do nitra však, hlavně 

 u starších zvířat jsou buňky od sebe odděleny. Plasma jejich je velmi 

 hustá a temně se barví, tu a tam pozorujeme jemné, podélné žíhání, 

 dle všeho se sekrecí souvisící. Na četných místech, jmenovitě u starých 

 zvířat, kde žlázy dosahují značného vývoje, nalezl jsem v buňkách 

 intracellularné prostůrky nepravidelného tvaru, spíše však dutinky 

 než podlouhlé kanálky, jež na Holmgrenovo trophospongium upo- 

 mínají. Blízko base každé buňky sedí pěkné jádro, skoro úplně kulo- 

 vité a váčkovitého vzhledu. V něm zrnka nucleinová a dočasné tvo- 

 ření nukleolů. Jak už praveno, jest žláza pouhým pokračováním, 

 pouhou vchlipkou hypodermis. Také synarthrodialní, chitinová 

 membrána vkládá se do nitra žlázy značně daleko. Nejprve jest stěna 

 ta dosti silnou a uzavírá uzoučký, rourovitý, vývodný kanálek (T. II. 

 17.), pak se stává tenší a rozprostírá se do plochy a posléze se ztrácí 

 beze všech pravidelností. O nějakém zvlášť specialisovaném vývodu 

 nemůže tu býti řeči, je to pouhá, kanáikovitá a nepravidelná skulina 

 v synarthrodialní membráně. Dle celé organisace žláz cruralních po- 

 chybuji, že by jejich sekrece byla zvláště účinnou a že by měly 

 nějaký zvláštní fysiologický význam. 



Velmi zajímavé poměry nalezl jsem u jediného samce druhu 

 Hol. niger u. sp., kterého jsem mikrotomoval. Tam byla jedna 

 z vnitřních žláz nesmírně vyvinuta. Ježto však individuum ono před 

 řezáním bylo chitinu zbaveno a všechny periferní části odřezány, ne- 

 mohu zjistiti, náleží-li mohutné vyvinutá žláza ta druhé nebo třetí 

 coxe. Také, poněvadž se jedná o případ jedinečný, nelze mi se vyšlo- 



