o žlázách Holothyridů. 27 



tento jest tak nápadným, vyškytá se na všech praeparatech a zvířata 

 byla jinak dokonale fixována, považuji jej za úplné pravdě odpoví- 

 dající. Buňky naplněny jsou plasmou velmi hustou, silně se 

 barvící a stejnoměrně celý cytosark napliíující. Při silných zvět- 

 šeních jeví se skladba její jako drobounce, velmi hustě a stejno- 

 měrně alveolarní. Na basi sedí veliké, kulovité jádro se zřetelnou 

 blanou jaderní ; uvnitř, síť lininová s četnými drobnýuii, více méně 

 kulovitými a po různu roztroušenými zrnky nucleiuovýrai. Tvoření 

 nukleolû jsem nenalezl. Na vnitřním, distalním kraji jsou však buňky 

 zdánlivě uťaty a ukončeny, ale hranice ta jest při silných zvětšeních 

 nezřetelná a jeví se pouze jako mez onoho hustého cytoplasmatu. 

 Stěna buněčná pokračuje však dále do nitra jako teničká membrána 

 úzce cylindrického, k periferii konicky se sužujícího tvaru. Posléze 

 pak súží se docela, stává se poněkud silnější a bez odporu mírně 

 chitinisovanou a přechází v rourkovitý, úzký vývod, který se přímo 

 na venek do rýhy mezi carapaxem a plastronem vylévá. Vývody tyto 

 leží pak těsně vedle sebe, všestranně se dotýkajíce, takže není mezi 

 nimi prostor a vyplňují tak cele onen kruhovitý otvor v plastronu. 

 Jest tedy tu chitin úplně provrtán a naplněn vývody, tvořenými vlast- 

 ními, ztlustlými stěnami žlaznatých buněk. Na příčném řezu jeví 

 otvor ten pak podobu sítka nebo cedníčku. Okraje jednotlivých vý- 

 vodů jsou mírně ztlustly a vroubkovány. Pravidelně nalézáme na 

 všech malá tělíska, jako prachová, vesměs cizí elementy, patrně na 

 okraje sekretem zvlhlé se přilepivší. Na praeparatech se celé stěny 

 buněk od basalních částí hustou plasmou naplněných počínaje až 

 k vývodu velmi zřídka udrží, obyčejně při fixaci, řezání etc. bývají 

 zpřetrhány. 



O významu tohoto orgánu dlouho jsem byl v pochybnostech. 

 Zprvu pokládal jsem jej za záhadný orgán citový pro nápadnou po- 

 dobnost jeho s adcoxalními citovými orgány, hlavně v periferní části. 

 V jednom případě pak nalezl jsem v zevním okolí vývodu barvitelný 

 sekret ve značném množství a buiiky zastihl jsem v jiném fysiolo- 

 logickém stadiu. Už v nejmladších zvířatech, jež měl jsem k disposici, 

 jest orgán dokonale vyvinut a takového vzhledu, jak právě popsáno. 

 U jednoho ze starších zvířat, kde však chitinový krunýř byl dosud 

 tenkým a měkkým, měly buňky parastigmalního orgánu jiný vzhled 

 (tab. I. 11). 



Basalní membrána byla opět velmi zřetelná, buňky na basi byly 

 vesměs od sebe odděleny, dotýkaly se však stěnami svými poněkud 

 dále od base, takže povstávaly na četných místech zřetelné intercellu- 



