Pásmo X. křídového útvaru v Pojizeří. 43 



Ve slínech nelze pro jich pokročilé zvětrání zkamenělin větších 

 nalézti, v pískovcích žádných jsem nenalezl. Jsou tu také vrstvy na 

 zkameněliny vůbec chudé. 



Krejčí^'') považoval za Teplické vrstvy, t. j. za pásmo X. v Tep- 

 licích, nejspodnější část našeho souvrství Xž>. u Mladé Boleslavi, Li- 

 bichova, Mnichova Hradiště (Kačov, Horka), u Trenčína a Bradlec. 

 Má je za hlinité šedé opuky obsahující 



Achilleům rugosum 



Ostrea sulcata 



Terebratula subglobosa (semiglobosa Zahálka) 



Scaphites Geinitzii. 



Mně nepodařilo se ve vrstvách těchto v obvodu jmenovaných 

 nálezisek Terebratulu semiglobosu zjistiti. 



33. Bezděóín, Hepřeváz, Chlomek. 



Profil 146. Obr. 66. 



Pásmo IX. jako základ pásma X. poznali jsme pod Chlomkem 

 ve stráních Jizerského údolí a známe profily z Dolního Krnska, Zá- 

 mostí, Čejtiček, Neubergu a Mladé Boleslavi. 



V obci Bezděčíně přístupny jsou nejvyšší vrstvy pásma IX. sou- 

 vrství d. ve východním břehu tamějšího kalu ve výši asi 218wřn. m. 

 Jsou to deskovité pískovce vápnité. Hned za JV. koncem Bezděčína 

 ukládají se již slinité vrstvy pásma X. na souvrství IX. Souvrství 

 Xa. není tu přístupno. Vyšší vrstvy prozrazují se již slinitojiio vitou 

 půdou, vodu nadržující, podle cesty až po západní stranu Nepře váz. 

 Také v místech, kde je vojenská střelnice, S. od Nepřeváz, jakož 

 i mezi jmenovanou střelnicí, lesem Chlomeckým a Nepřeváží, lze 

 v polích, v břehu cesty a příkopů, odkrýti na mnoha místech pásmo X. 

 Po žních, když se pole zorávají, vyorávají se kusy slinu. Tam nej- 

 lépe se dokopáme pevných vrstev. Velmi poučné jsou vrstvy pásma X. 

 dle cesty, která vede za S. koncem Nepřeváz, napřed na pokraji lesa 

 a pak lesem po Z. straně Chlomku až do obce stejnojmenné. Asi 

 od 290 m n. m. počínají se vkládati do vrstev slinu tenké, tvrdé 

 vrstvičky pískovců. Výše stávají se i mocnější. Pod samou obcí 

 Chlomkem přibývá na mocnosti pískovcům, a tyto střídají se s písči- 

 tým jílem. Pískovce, místy i kvádrové, nemají tak jako vrstvy jílu 

 stálý, ani déle trvající horizont, nýbrž vytrácí se jedny do druhých. 

 Tu pozorujeme třeba pevnou vrstvičku pískovce vápnitého několik 



") Studie, str. 137, obr. 39. 



