Pásmo X. křídového útvaru v Pojizeří. IQ] 



a Čedičem bývá místy žilka tvrdého, černého slinu jilovifého, který také 

 ještě v kyselině vře. Na to následuje čedič sloupovitý, černý. Sloupy 

 jdou kolmo ku styčné ploše slinu. Nèkde je v koule rozpadlý. Má 

 malá zrnka vápence krystal 1 in ického čirého neb bílého, velikosti máku, 

 zřídka větší. Za sloupovitým čedičem následuje koulovitý černý čedič 

 olivinický spolu s holém černošedým a černým sprovázený. Tento 

 v kyselině nevře. V čediči koulovém uzavřeny jsou kusy tmavo- 

 modrého porcelanitu. Ten v kyselině též nevře. Také posledně jme- 

 nované dva nerosty jsou proměny slinu jilovitého pásma X., a sice 

 největší. Lze tu sestaviti stupnici proměněného slinu, a sice : 



1. Slin jilovitý, ztvrdlý, tmavošedý až černý. 



2 Bol černošedý až černý. 



3. Porcelanit tmavomodrý. 



Jak mocná je žíla eruptivná a jak zakončena na straně SV., 

 nevíme. 



Podle opuštěných lomů lze souditi, že čedičová žíla pokračuje 

 na Káčov, po jehož SZ. straně posud se láme. V SV. konci temene 

 Káčovského vrchu jest opět zajímavě odkryta žíla čedičová. Při samém 

 vrcholu rozlévá se též poněkud na obě strany JZ. a SV., nabývajíc 

 poněkud tvaru kupy. Vrchol čedičové kupy naznačen jest již jen 

 malým zbytkem špičatého skaliska, které buď sesutím aneb lámáním 

 snadno může vzíti za své, čímž vrchol Káčova o 6 m klesne ve své 

 výšce. Pod tímto skaliskem obaluje sloupový čedič proměněné vodo- 

 rovné vrstvy pískovců pásma X. Asi 12 vrstev pískovců se tu střídá 

 pravidelně za sebou. Mají úhrnnou mocnost 4"5 m. Jedna vrstva náleží 

 proměněnému pískovci podobného petrograficky kvádrovému z Xc, 

 který tu sluje Jcačovský kámen aneb zkrátka kačovák. Budeme jej tak 

 jmenovati k vůli snadnějšímu dorozumění. Druhá vrstva je podobna 

 porcelanitu, třetí je kačovákem, čtvrtá porcelanitem atd. Kdežto sloupy 

 čedičové, obalující tyto vrstvy nahoře a po stranách, leží vodorovně, 

 jsou sloupy čedičové pod těmito vrstvami svislé, ku vrstvám kolmé. 



Kačovák je horkým čedičem upražený bývalý pískovec drobno- 

 zrnný tu a tam s hrubším zrnem křemene, který byl již před vy- 

 vřením čediče bud! porovitý aneb měl tmel vápencovitý. Působením 

 horkého čediče upražila se drobná zrnka křemenná. Nejsou více čirá, 

 jak bývala, nýbrž bílá a křehká. Vetší zrna mají jen povrchovou kůru 

 tak proměněnou, uvnitř je čirý křemen zachován. Pro tuto proměnu 

 křemene dá se kačovák snadno na moučku bílou umlýti (rozetříti). 

 Měl-li pískovec původně co tmel vápenec, pak působením vyvřelého 

 čediče prchla kyselina uhličitá a zbyl po vápenci kysličník vápenatý 



