Pásmo X. křídového útvaru v Pojizeří. 255 



Skálu ku Zelenské Lhotě. Když se skončilo vynořování dna mořského 

 a pásmo X. octlo se na suchu, pohybovala se ješté Jizera v těch 

 místech, kudy se ubíral dříve její hlavní mořský proud. Průběhem 

 mladších třetihor — Eocänu — se všat "'poloha Jizery měnila a po- 

 sunovala vždy víc a více k západu, t. j. ku nynějšímu řečišti. V době 

 neogenové, do níž spadá hlavní utváření se nynějších tektonických 

 poměrů Pojizeří, zaujímala již řeka Jizera polohu svou v Jizerském 

 údolí, ovšem v poloze mnohem vyšší nežli dnes. Jizerská dislokace 

 podélná, tvořící se v době neogenové od Turnova ku Mladé Bole- 

 slavi, vykázala Jizeře určitou dráhu. Ačkoliv usnadňovala tato dislo- 

 kace trvalé umístění řeky Jizei-y, tož zase vyvinující se některé příčné 

 dislokace v pohodlném odtoku ji zdržovaly. Povšimněme si ku př. 

 našeho profilu na obr. Ma. Od Bakova (na pravé straně Jizery od 

 Nové Vsi a Malé Bělé) teče Jizera proti sklonu vrstev. Sklon ten je 

 od Debří ku Bakovu SV. Při ponenáhlém vývinu této dislokace bylo 

 řece Jizeře překonávati tuto překážku a to tím více, ježto je tato 

 dislokace zprovázena v okolí Kosmonos čedičovými erupcemi, které 

 se proudu Jizery značné stavěly v cestu. Toto zdržování Jizerského 

 proudu mezi Debří a Bakovem mělo za následek větší rozlévání se 

 Jizery v podobě jezera mezi Turnovem a Mnichovo Hradištěm a hojné 

 usazení Jizerského štěrku a písku v době diluvialní. Tím se vysvět- 

 luje značné rozšíření Jizerského údolí v jmenované krajině. 



Značnou překážkou k pohodlnému toku Jizery stavěl se v cestu 

 vyzdvihující se Maloskalský hřeben, jak to náš profil na obr. 34&. 

 znázorňuje. Maloskalský hřeben z kvádrových pískovců pásma I. a II. 

 složený přetíná Jizeru napříč (obr. 1., 5.). Od počátku jeho vývinu 

 až k úplnému překocení jeho vrstev se sklonem 101'^ k SV. tvořil 

 proti proudu Jizery přirozený jez. Jizera brázdila si sice pracně cestu 

 během té doby skalním jezem, byla tu však tísněna zvláště při roz- 

 vodnění. Širší údolí Jizery před pískovcovým hřebenem pod zámkem 

 Maloskalským ukazuje, že tam byla vzedmuta a v jezero rozlita. Přes 

 rozbrázděný hřeben řítil se proud Jizery v podobě slapu do Vranova 

 za doby neogenové a během diluvia výška jeho se značně umenšila. 

 Je zajímavé, že na tomto místě, kde býval slap, je malá osada Lab. 

 Jméno to bude slovanské, odvozené ze slova „slap". Ono ukazuje, že 

 ještě za dob osídlení místa toho Slovany (Čechy) menší slap tu stával 

 a že pískovcové skály Málo- a Suchoskalské do řečiště Jizery zasa- 

 hovaly. Vybudováním cesty (později silnice) v Labu a vyčistěním ře- 

 čiště mezi Labem (osadou) a Vranovem uvolnilo se proudu Jizery 

 tak, jak to nyní spatřujeme. 



