2 XXIII. K. Votoček a V. Veselý: 



t. j. k dokazování methylenu vázaného aC na kyslík nebo na dusík, ať 

 v řadě raastné nebo aromatické, provedli jsme řadu pokusů s methy- 

 lenlátkami o známé konstituci. Shledali jsme pravidelnost následující: 

 Je-li methylen vázán na kyslících, dá se odštěpiti tam, kde není člán- 

 kem pětičlenného ^^aromatického'' jádra. Tak ku př. mají veškeré me- 

 thylenové deriváty cukrů (alkoholických i redukujících) a jich kyselin 

 karbonových (I.) methylen volně vázaný^), kdežto ze safrolu, piperonalu 

 a podobných látek, obsahujících kruh II., nelze za těch okolností 

 methylen odštěpiti : 



C 



I ./ \ 



— G — O. C C-0. 



I. I >CH, II. I II >CH, 



— C — 0/ C C-Q/ 



Tato pevnost vazby methylenu v derivátech safrolu blízkých byla 

 již pozorována Fittigem a Remsenem (Lieb. Ann. 168^ 96), kteří teprve 

 energickým působením kyseliny solné pod tlakem při 200" rege- 

 nerovali protokatechualdehyd, a tu neodštěpil se formaldehyd, nýbrž 

 vyloučil se uhlík: 



0>^^-^ -" I. J-OH -^^ 



CHO\/ " ^ CHO^ 



Methylen na dusík vázaný ukázal se dle pozorování našich i v řade, 

 mastné i v aromatické býti labilním. 



Naproti tomu ukázal se methylen na uhlíky připojený — jak se 

 dalo očekávati — býti velmi pevně vázán, a v žádném případě u látek 

 řady difenylmethanové a dinaftylmethanové se naše reakce karba- 

 zolová neobjevila. 



Tohoto fakta lze tudíž užiti k objasnění konstituce takových látek 

 z formáldehydu připravených, kde o umístění methylenu jinak těžko by 

 bylo rozhodnouti. 



■) Jmenujeme methylenem volné vázaným v našem případě takový, jenž 

 koncentrovanou kyselinou solnou již při bodu varu ledové kyseliny octové se 

 odštépuje. 



