XXV. 



Příspěvek k seznání některých cellulos. 



PodáTá Ad. Ernest, v Praze. 

 Předloženo v sezení dne 7. července 1905. 



Vybídnut byv docentem panem Emilem Votočkem, obral jsem si 

 za úkol studovati cellulosy. Výsledky ovšem nepodávají snad obraz 

 konstituce těchto polysacbaridů, nýbrž jen povahu cukerných složek, 

 jak je hydroiysou cellulos dotyčných získáváme. 



Ke studiu obral jsem si cellulosu z řepy cukrové, s níž E. Votoček 

 některé předběžné pokusy byl již konal a vedle této pektocellulosy 

 zvolil jsem cellulosu z ramie. 



Hydrolysy obou čistých cellulos (z řepy cukrové hydrolysa II.) 

 provedl jsem za poměrů pokud možno stejných, vzhledem k tomu, 

 aby bylo patrno, jak se obé cellulosy při hydrolyse budou chovati. 

 Příčinu proč získáno bylo tak málo (poměrně) syrubu při I. hydrolyse 

 cellulosy z řepy cukrové dlužno hledati v tom, že nebylo lze vzhledem 

 k stávajícímu zařízení docíliti teploty vyšší než 95—97". 



Poněvadž E. Votoček při svých pokusech s cellulosou z řepy 

 cukrové získal osazou, který podobal se galaktosazonu, provedl jsem 

 nejen analysu syrubu, ale i celou přípravu cellulosy z řízků a hydrolysu 

 dvakráte. Na místo hydrátu strontnatého užil jsem při druhém 

 zpracování řízků cukrovarnických hydrátu barnatého. 



Co se týče kvantitativních poměrů, jsou údaje ovšem přibližné, 

 neboť nebylo jich přesné zjištění účelem této práce. 



Získání cellulosy z vy slazených řízku řepy cukrové. 



Ze 6*8 kg sušiny řízkové získáno střídavým zahříváním s konc. 

 roztokem hydrátu barnatého a 47o kyselinou solnou 3*4 kg cellulosy 

 přiměřeně suché. 



věstník král. české společnosti nauk. Třída II. 1 



