12 II. Fr. Schuster: 



naux en treillis, entourant le canal collecteur ou central, 3. La partie 

 inférieure à canal collecteur sans canaux en treillis, ten přechází ve 

 vesicu termináluí. Pro Nephelis a Clepsine kreslí ve schématech tři 

 kanály od sebe neodvislé procházející vždy touže buňkou a pojící se 

 konečně v jeden kanál výslední. Výklad tento byl rozhodně zamítnut 

 z několika stran. Leückartova práce (1893) věnována je hlavně 

 otázce o infundibulu. Oka (1894) potvrzuje v tomto případě Leückar- 

 Tovo pozorování a co se skladby žlaznaté části týče shoduje se 

 s Whitmanem, Schultzem a Bouřném. Vzhledem k existenci vesiky 

 terminalis potvrzuje udání Vejdovskèho a Bolsia. Graf (1894, 1899) 

 odchyluje so poněkud od Oky a Bournea a navrhuje pro nephridia 

 rozlišování dle funkce fysiologické. Liwanow (1906) podává popis ne- 

 phridia Aeanthohdelly, jež obsahují dvě části : excretorický oddíl je 

 uniserialní pásmo buněk perforovaných, jejichž vývod nepřechází 

 v žádnou vesicu terminální — jak již Kowalewsky (1896) sděluje. Ji- 

 nak Liwanow souhlasí co do struktury nephridia Ehynchobdellid a 

 Herpohdelly {=: Nephelis) s Bgürnem, Schultzem a Okou. 



Všeobecně řečeno, všichni autoři shodují se vzhledem ke skladbě 

 nephridia Hirudineí v tom, že jest to uniserialní pásmo buněk per- 

 forovaných kanálem, jenž přibírá kanálky postranní. 



Vesica terminalis je přítomna všude, vyjímaje Acanťhohdellu. 

 Nejpatrněji je vyvinuta u GnatJiobdeUid. Rhynchohdellidae mají ve- 

 sicu tuto velmi nepatrně vyvinutou. 



První pár nephridií je uložen vždy v segmentu innervovaném 

 2. gangliem ventrální pásky nervové. 1. Acanthobdella má celkem 12 

 párů nephridií. Z nich tři redukovány jsou na pouhý vývod co 

 vchlípeninu ektodermální. Žlaznatá část schází totiž v 3. somitu prae- 

 clitellárním a 2. a 3. clitellárním. 



2. U Rhynchohdellid jsou poměry různé. Glossiphonia sexoculata 

 (n: complanata) a G. heferoclita postrádají nephridií v 1. a 2. seg- 

 mentu clitellárním (Oka 1894). Celkem úplných nephridií napočítal 

 Oka 13 u těchto dvou specií; Pro Hemiclepsis udává Vejdovský ve 

 stavu embryonálním 14 párů nephridií (1883). Kdežto pro dospělé 

 exempláře Clepsine (= Glossiphonia) iioculata a Cl. {= Hemiclepsis) 

 tesselata a Cl. heterodita udává Oka 16 párů. Tedy dle těchto udání 

 nescházejí ani v somitech clitellárních. Dle Castle (1900) postrádá Cl. 

 stagnalis nephridia ve 3. somitu opaskovém. Dle Liwanowa schází 

 1. a 2. nephridiu clitellárnímu vývod. Ichthyobdellidae činí výjimku. 

 Dle Bourne (1884) a Apáthyho (1888) přítomna jsou nephridia po- 

 čínaje prvním somitem střední části těla, což' potvrzuje Liwanow. 



