20 II- Fr. Schuster 



daleko menším, který dosahuje až 0'3 — 05 f^. To jsou kanálky 

 primární (kp), kdežto ony první nazýváme kanálky lateral ní 

 (kl). Tyto kanály pojí se na mnohých místech navzájem a na těchto 

 styčných místech bývá průměr roven až 3 [i. Pokud jsem mohl po- 

 zorovati, stýkají se nejčastěji 3 větve ale nezřídka pojí se i 4. 



Co se týče všeobecné povahy těchto kanálků jsou velmi dobře 

 označeny, stěny jsou silně světlolomué, ale nemají žádné cutikuly, 

 jež by je vystýlala. Stěnu jejich tvoří plasma sama. Kanálky 

 i ty nejemnější primární končí v plasmě samé. Nepozoroval 

 jsem nikdy nijakých anastomos s prostory inte reell u- 

 lárními — t. j. s dutinou coelomovou. Jest tudíž soustava 

 kanálků nephridiálních úplně uzavřena vzhledem kdu- 

 tině t elní. 



Vzájemná spojitost kanálků je taková, že první počátky soustavy 

 té tvoří jemné chodbičky primární, ty se pojí navzájem a ústí posléze 

 v chodby laterální. Tyto sbíhají se až konečně výslední dvě větve 

 pojí se v kanál vývodní (vyobr. v textu 3.), o němž pojednám 

 v následujícím odstavci. Na diagramech označuji tento Kv. 



Stěny tohoto kanálu tvoří řada válcovitých buněk, tvořících 

 dlouhý sloupec obsahující mohutný kanál opět iutracellulární a v tomto 

 případě jen jediný. Lumen jeho je ovšem značně větší nežli u oněch 

 svrchu popsaných a sice jest to 9 — 11 í*. Na příčném řezu (tab. 

 obr. 1., 2., 3.) jeví se buňka této kategarie přibližně okrouhlou. Jak 

 možno na diagramu pozorovati zaujímá v tomto průřezu lumen 

 kanálu největší část, kdežto buněčná plasma tvoří nepatrný prsten 

 kolem ní. Všimněme si blíže vlastností těchto buněk. Celým svým 

 zevnějškem liší se buňka této kategorie od buněk svrchu popsaných. 

 Průměr buněk je velmi rozmanitý, nejméně 13 fi, bývá však i větší: 

 15, 16 — 18 fi, po případě dosahuje 22 í*. Ježto kanál zaujímá značnou 

 část těla buněčného, jest jádro zatlačeno k periferii a nabývá tvaru 

 značně sploštělého. Kratší průměr jeho rovná se 2, 3 — 4 (i, delší 

 průměr dosahuje 5 — 7 ^. I. tato jádra jako předešle popsaná cho- 

 vají hojnost chromatinu, kterýž jest nepravidelné po jádře rozptýlen. 

 Nukleolus je zase málokde zřetelný. Plasma těchto buněk je tem- 

 nější pochází od hojného počtu velejemných zrnek temné bar- 

 vy, celkem jest daleko kompaktnější, nežli v buňkách kategorie 

 prvé. Plasmatická stěna kanálku jest velmi nízká, tak že na příčném 

 průřezu tvoří nízký prsténec kolem kanálu vývodního. Někde bývá 

 výška tohoto prsténce velmi nepatrná a jen tam se zvyšuje, kde ob- 

 sahuje jádro (tab. fig. 3., 4., 5.). Kanál zdá se býti vyložen dosti 



