o nephridiích Xerobdelly Lecomtei v. Frauenfeld. 21 



silnou a značně světlolomnou kutikulou, jež má asi 0*3 .a v průměru. 

 Zda jest to skutečná kutikula čili ne, tvrditi nechci, ale tolik je 

 jisto, že kanál vývodní má stěnu úplně solidní a že nemá 

 pražádného bezprostředního spojení s kanálky laterálními ani pri- 

 márními, tím méně lze pak za to míti, že by nějakým způsobem 

 anastomosoval s prostory intercellulárními. 



Spojení kanálků laterálních s kanálkem vývodním děje se ne- 

 přímo a sice prostřednictvím jakéhos kanálu spojovacího {k.s.) (tab. 

 íig. 4. a 5.)- Dlouho nemohl jsem zjistiti přímé spojitosti mezi 

 zmíněnými částmi soustavy kanálů nephridiálních, až konečně jsem 

 shledal, že kanálky laterální, totiž výslední jich 2 větve sjednotivše 

 se v jednu rozšiřují se v kanál uložený v plasmě, jež ponenáhlu 

 svou povahu mění. Zrnitost původuí mizí a plasma stává se buď 

 hyalinní s temným nádechem, neb slabounce zrnitou a někdy též 

 neurčitě žíhanou, však žíhání to je zcela jiného druhu než ono, 

 o němž později promluvím, posléze pak nabývá charakteru téhož jako 

 plasma kanálu vývodního. Spojovací kanál se rychle rozšiřuje až 

 dosáhne onoho lumina 9 a a tím přejde v kanál vývodní. Tato 

 partie duktu nephridiálního bývá uložena zpravidla v hořejší části 

 klubka žláznatého a sice vždy na zevní straně t. j. od roury zažívací 

 odvrácené. 



Třetí komponentou tohoto klubka žláznatého, jakož i obou 

 ostatních je plexus krevní. Kapilláry krevní jsou lumina velice růz- 

 ného, vyplňují intercellulární prostory mezi elementy předešle po- 

 psanými. Obyčejně probíhají tam, kde mezi třemi se stýkajícími 

 buňkami povstává skulina. Jedna každá z kapillar je opatřena te- 

 nounkými stěnami blanitými asi 1 ,a v průměru majícími. Kapilláry 

 ty jsou na praeparátech velmi znatelné, ježto sinus krevní se velmi 

 dychtivé barví haematoxylinem, při differencování kamencem žele- 

 zitým nejpozději se odbarvuje a zachovává tinkci hluboce černou 

 (tab. íig. 1., 2., 3. 4, 5.). 



Část B. 



Tato část sestává z dlouhého bohatě vinutého kanálu, jehož 

 stěny tvoří právě tak jako v předešlé partii u kanálu vývodního řada 

 válcových perforovaných buněk. Lumen tohoto kanálu je poněkud 

 menší než u předchozího, kdežto u onoho bylo 9—11 .u, bývá 

 průměr tohoto roven 9, 8« neb docela 7'5— 7 ft, někdy dokonce 4*5 

 až 4,u. Zdá se však, že lumen jejich bylo původně asi stejné. Ježto 



