o struktuře hřbetní cévy u Branchiobdelly. 9 



Lang hypoth eticky se domníval. Speciálně u Oligochaetů dokázána byla 

 pracemi Vejdovského přítomnost vasothelu v cévách většiny Oligo- 

 chaetů a Hirudineí, jakož i jeho entodermální původ. Buňky vaso- 

 thelu přicházejí u některých druhů ojediněle, jinde však objevují se 

 ve větších shlucích a mohou doznávati i všelikých přeměn. 



Podle fysiologické schopnosti vnější colothelialní vrstvy svalové, 

 utvářejí se totiž i vnitřní vasothelie. Je-li céva silně stažitelná, jak 

 je tomu v t. zv. srdci — přizpůsobuje se tomuto vnějšímu působení 

 svaloviny i vnitřní vasothelová výstelka tím způsobem, že prvotní, 

 pojivové buňky endothelu stávají se vřetýnkovitými, v ose protáhlými 

 vybíhají v jeden neb dva dlouhé výběžky a v jejich zrnité plasmě 

 plasmě rozlišuje se často silná, černě se barvící fibrilla ; buňky ta- 

 kové nabývají tvarem svým i strukturou podoby uni- neb bipolárních. 

 buněk svalových a zovou se proto též „intravasální myoblasty". 

 Tato přeměna vasothelu odpovídá jen fysiologickým požadavkům 

 v tom smyslu, že tyto intravasální podélné myoblasty působí pravdě- 

 podobně co antagonisti vnějších svalů colothelialních. 



Celý proces přeměny jednoduchých pojivových buněk vasothelu až 

 k vřetýnkovitým, bipolarně přeměněným myoblastům a podélným vláknům 

 svalovým, sledoval Vejdovský (17) u Enchytraeidů, Tubificidů, Lum- 

 bricidů, Gnathobdellidů. Tyto vnitřní buňky svalové u posledně jme- 

 novaných dvou čeledí, rozmnoží se někde v té míre, že vasothel, se- 

 stávající původně z nepravidelně roztroušených buněk, přemění se 

 v intravasální podélnou vrstvu svalovou, jež dosahuje nejvyššího 

 stupně u Pherdimy (Oligoch.), jinde u pijavek Nephelis a Xerobdellp. — 

 To jsou nejvyšší přeměny prvotního jednoduchého, pojivového vasothelu. 



Co pak se poměrů u Bramliiohdelly samé týče, zůstává tu va- 

 sothel vždy jen ve stavu jednoduchých pojivových buněk, jak nachá- 

 zejí se u Enchytraeidů a nikde v celém průběhu cévy neobjevují se 

 žádné přechody k oněm intravasálníra myoblastům, jako u čeledí vyš- 

 ších a hlavně u pijavek. 



Za to však sedí tu i tyto jednoduché vasothelie hustě vedle 

 sebe seskupeny v pravý epithel, jehož buňky vystýlají úplně vnitřní 

 stěny cévy, za účelem patrně zúžiti nitro její při stažení co nej- 

 více. 



Buňky ty jsou tvaru velmi rozmanitého, ovální, kuželovité, více 

 méně zaokrouhlené, na podélných průrazech (Fig. 3. vs) jevící se co 

 zvláštní hrušticovité buňky, které širším koncem visí do nitra cévy, 

 užším pak připevněny jsou k blanité stěně cévy; vedle nich přítomny 

 bývají buňky zaokrouhlené, bez stonku, ve tvaru jejich nacházíme 



