o struktuře hřbetní cévy u Branchiobdelly. 5 



někde sotva bývají znatelná, zvláště v odstavcích silněji napjatých. 

 Za to mocněji vyvinuly se okružní svaly na pharyngu a oesophagu, 

 (Fig. 7.) — taktéž i v končině řitní^ stejně jako svaly podélné. 

 Zevní obal střeva tvoří konečně 



7. peritoneální vrstva buněk chloragogenn ich (chl.). 

 Buňky ty tvaru rozmanitého jsou velmi veliké — jsou to největší 

 buněčné útvary v celé histologické organisaci Branchiohdelly vůbec a 

 nabývají zvláště u mladých stadií ohromných rozměrů. Přisedají širo- 

 kou svojí basí k okružní vrstvě svalové. Plasma jejich naplněna jest 

 samými světlolomnými kuličkami, v nichž uzavřena jest čirá, nebarvící 

 se tekutina — a jeví se na průřezech jako souvislá síť, mezi jejímiž 

 kličkami roztroušena jsou po různu drobná, černavá zrnéčka. Veliké 

 jádro obsahuje 1 — 2 nukleoly. 



Z předcházejícího popisu poznáváme, že sinus oddělen jest od 

 svaloviny zvláštní teninkou blankou, jež odloučila se ze střevního 

 epithelu, a že tedy má vlastních svých stěn. 



Ta okolnost má vždy velikou důležitost nejen pro sinus, nýbrž 

 i pro phylogenetický původ celé dutiny, v níž koluje krev „haemo- 

 coelu" u Annulatů vůbec, má-li totiž sinus svých vlastních stěn, či 

 oplachuje-li krev bezprostředně střevní epithel z jedné strany a sva- 

 lové vrstvy neb Peritoneum na straně druhé. 



Arnold Lang (6) hledí udání různých autorů uvésti v souhlas 

 se svými thesemi, že totiž krevní sinus jest dutina, vzniklá rozště- 

 pením svaloviny a střevního epithelu, v níž koluje krev jen mezi 

 epithelem a stěnou svalovou; nějakých zvláštních, vlastních stěn krevní 

 sinus nemá. — 



Vejdovský (17) zjistil však u Oligochaetů následující fakta: 



Střevní epithel vylučuje na vnitřní straně teninkou, kutiku- 

 lární „blanku basální", mezi níž a mezi střevním epithelem hro- 

 madí se výživo á krevní tekutina, jež vznikla z potravy assimilací 

 střevních buněk. Stejnou měrou, jakou pokračuje tato assimilace, 

 zmnožuje se i výživná tekutina a nashromažďuje se mezi epithelem 

 a basální blankou; tak vzniká střevní sinus, jenž nám představuje 

 nejprvotnější dráhu krevní a jenž jest tedy nepochybnou součástí 

 entodermu. Čím více hromadí se v sinu výživné tekutiny, tím více 

 oddaluje se i basální blanka od střeva a zvedá se do výše. Při tom 

 však zůstávají některé buňky epithelu s blankou v těsném spojení, 

 jsou to ony basální buňky náhradní — jež uvolní se ze svého 



