o struktuře hřbetní cévy u Branchiobdelly. 3 



Orgány oběhu krevního. 



CévDÍ soustava Branchiobdelly skládá se ze sinu krevního a 

 dvou hlavních cév, hřbetní a břišní cévy, jež probíhajíce v hlavní ose 

 těla podél roury střevní, spojeny jsou mezi sebou postranními klič- 

 kami. V předu již v 2. segm. jsou dvě spojovací cévní kličky, 

 v hlavě pak 4 páry jich vybíhají z hřbetní cévy dolů k cévě břišní 

 — z níž opět v zadu v 8. segmentu vycházejí dvě postranní cévky, 

 které obíhajíce kolem střeva vúsťují do krevního sinu mezi svalovinou 

 a vlastním epithelem střeva. 



Celý krevní systém jest tedy v bezprostředním spojení a 

 představuje uzavřený oběh krve tak, jak jej nacházíme u ostatních 

 Annulatů, kde koluje krev v cévě hřbetní ze sinu směrem od zadu 

 ku hlavě, v břišní pak cévě směrem opačným. 



a) Krevní sinus. 



Krevní sinus představuje nejpůvodnější dráhu výživné krevní 

 tekutiny, jež co tekutý obal oplachuje střevo kol do kola v celém 

 průběhu, a vytvořuje jen v části dolní a horní větší lakuny krevní. 

 (Fig. 2.) 



Sinus táhne se mezi vlastním epithelem střevním a stěnou 

 svalovou, od níž však oddělen jest slabounkou, na řezech sotva zna- 

 telnou blankou (bV) ; pouze tam, kde nějakým mechanickým působením 

 svalová vrstva se odchlípila, vystupuje určitěji tato blanka, jež 

 odloučila se z base střevního epithelu a rovná se spodní basalní 

 blance (bl), s níž na některých místech spojena bývá teninkými 

 vlákénky. 



Stěna střevní jest silné svalovitá a jak na živém červíku dá se 

 dobře pozorovati, bez ustání silně se stahuje. Složena jest z několika 

 vrstev, jež nutno přesně od sebe odlišiti: 



1. Z vlastního střevního epithelu, složeného z vyso- 

 kých, protáhlých buněk cylindrických neb v středních segmentech, 

 kde střevo dosahuje největší své šířky, z kubických buněk nízkých 

 a širokých. Mezi těmito velikými buňkami nacházívají se hlavně 

 v mladých stadiích na spodu jiné buňky s plasmou velmi hustou; 

 jsou to t. zv. buňky náhradní, určené k regeneraci střevního epi- 

 thelu (nbf Fig. 6.). Všecky buňky opatřeny jsou velikým jádrem, 

 s dobře znatelným nukleolem; v husté plasmě pak probíhají teninké 

 fibrillky ve velikém počtu tak, že se zdá, jakoby celá buňka byla 



1 



