Sympatická soustava nervová Enchytraeidû. 9- 



motných dají se, zvlášť při vnějších okrajích jejich, gangliové buňky 

 zjistiti. Nezůstává ale celý tento apparat nervový skryt ve stěně 

 pharyngu, nýbrž obě ganglia vysílají ven ze stěn tohoto orgánu silnou 

 větev, která bezprostředné nad povrchem tvoří, docela obdobné 

 vnitřním, naduřeuiny gangliového typu, na něž zase váže se celý 

 systém svalový, upínající se ku sténám tělním (řez 82. v komb. obr.^ 

 Fig. 5 tab.), Popsaná právě příčná commissura uzavírá tak celý 

 iuterepitheliální systém nervový na bulbu, sama ale vysílá dále na 

 zad celou řadu teničkých vláken nervových, která sbíhají ve stě- 

 nách pharyngu na zad, kdež patrně tvoří zase celou siť nervovou, jejíž 

 jednotlivé části dají se sice dobře postřehnouti, v souvislosti ale 

 sledovati se nedá. 



Je na první pohled patruo, že pozorujeme-li za živa, kde nedají 

 se dobře rozpoznati ona vnitřní, iuterepitheliální pásma nervová, 

 musí hlavně markantně vystoupiti vnější, volná část hlavní větve 

 nervové, která v oné partii nad bulbem pharyngeálním značně zmo- 

 hutňuje a tvoří dojem volného, pouze svalstvem poutaného gangUa a 

 zároveň ona vnější volná polovina vnitřních ganglií pharyugeálních, 

 tvořených koncem vnitřních, podružných větví nervových, což docela 

 odpovídá známému typu dvou párů ganglií, jak popisuje je Vejdovský: 

 „ — Zu beiden Seiten des hinteren Pharynxrandes liegt ein Paar 

 mächtiger, bei Anachaeta birnförmiger, bei Enchytraeus appendicu- 

 latus verlängerter Ganglien . , ." „ — Allein zwischen diesen grossen 

 Schlundganglien sieht man noch ein Paar kleinerer, kugliger oder 

 schwach verlängerter Knoten; deren Faserzüge sich zwischen der 

 Muskulatur des Pharynx spurlos verlieren. Wahrscheinlich stehen 

 sie mit den Ästen des ersten Paares in Verbindung." — Jinak je 

 tomu ovšem s údaji Katzelovými, které nijak není možno uvésti 

 v souvislost se skutečnými poměry. Jak už Vejdovský ukázal, jsou 

 ony elementy, které Ratzel považuje za útvary nervové povahy, 

 vlastně septální žlázy, a je s podivem jeho tvrzení, že stojí v přímé 

 souvislosti s jícnovými commissurami centrálního nervstva. Omyl 

 Raizelův je zcela patrný už z toho, že ony, jím popisované orgány 

 leží (viz výše citát) ve 4., 6. a 7. segmentu tělním, kde právě těsně 

 na dissepimentech těchto segmentů ony septální žlázy jsou uloženy 

 kdežto celý onen nervový apparat, jak Vejdovský jej popisuje i jak 

 já mohl jsem jej sledovati, končí v přední polovině čtvrtého segmentu 

 tělního, jak svrchu zmíněno, už tam, kde přechází onen mohutný 

 bulbus pharyngeální v pravidelný zažívací traktus, jak též z obrázku 

 kombinovaného hned je patrno, kdež zakreslen je čárkovaně průmět 



