10 IX. Václav Maule: 



pharyngu a označeno uložení štětin, dle nichž počet segmentů tělních 

 snadno lze zjistiti. 



Pouze ony konečné větve vnějších velkých ganglií pokračují i dále 

 za čtvrtý segment, zde ale, vstoupivše přímo do prvního páru septálních 

 žlaZ;, naprosto nemohou býti považovány za samostatný element nervový, 

 gaugliové povahy, a také, zvláště při ohledávání živého objektu, není 

 vůbec možno je pozorovati s takovou přesností, jaké vyžadovala by 

 striktní vyobrazení a popis Ratzelûv. Není možno jinak, než považo- 

 vati vyobrazení Ratzelovo za idealisované schéma, jak Vejdovský 

 přímo praví: „Im Ganzen muss ich aber die Abbildung Ratzel's als 

 eine schematische, der Wirklichkeit nicht entsprechende betrachten, 

 was vornehmlich über die Art der Verbindung der Drüsen mit dem 

 Zentralnervensystem durch 3 nerwöse Hauptstämme gilt.'' Ovšem za 

 tehdejších method pracovních nebylo lze vůbec vniknouti do podrob- 

 nějších poměrů naší otázky. — Neméně odchylným jest i v předu už 

 citovaný názor Miohaelsenův o jednotlivých větvích nervových probí- 

 hajících v pásmech septálních žláz. Michaelsen popisuje a kreslí cel- 

 kový obraz tohoto systému tak, jakoby od hlavních větví nervových, 

 probíhajících ve stěnách pharyngu, odštěpovaly se tři větve sekun- 

 dární, které vstupují do pásem septálních žláz (Septaldrüsenstränge) 

 a na týchž místech, kde tyto se sjednocují v celky, rovněž samy 

 znovu do sebe ústí, dávajíce vznik gangliu až uvnitř vlastního těla 

 septální žlázy, která je obaluje. Popisuje zároveň příčný řez zduře- 

 niny septální žlázy s vnitř uloženým gangliem, v němž kreslí multi- 

 polární buňky gangliové. Hlavním větvím celého systému dává vznikati 

 rovněž z jícnových kommissur nervových, a podotýká, že zjistil tak 

 u PacJiydrilus Beumeri, kde já konstatoval jsem ale, jak výše bylo 

 uvedeno, poměry zcela jiné. Omyl Miohaelsenův mohl vzniknouti také 

 jen tím, že tvořil si celkový obraz tohoto zajímavého systému nervo- 

 vého na objektu živém, kde ovšem stálým pohybem a stahováním 

 těla, zvláště věčně pohyblivého pharyngu, dotyčné elementy značně mění 

 svoji polohu a mohou zdánlivě .být uloženy o mnoho dále, než tomu 

 ve skutečnosti jest. Také Michaelsenovo vyobrazení, podané ostatně jen 

 zběžnými konturami, jest patrně jen schematickon skizzou, jíž více 

 pozornosti nevěnoval. Miohaelsen zmiňuje se o dalším průběhu těchto 

 ganglií jen potud, že soudí, po vystoupení svém ze septálních žláz, že se- 

 stupují na zažívací rouru. Mínění toto ovšem je v přímé souvislosti 

 s názorem jeho a zároveň důsledkem toho, že klade hlavní část celého 

 orgánu přímo do žlázy samé, kdežto ve skutečnosti pouze zakon- 

 čení hlavních větví dlužno tam hledati. — Celý průběh hlavních 



