6 



XIV. Jaroslav Milbauer; 



čeno bylo spiralním pérem sinčrcm ku peci. Zasunutí dělo se šrou- 

 bem soustruhu jemně pomocí kola, které dostávalo též pohyb od 

 transmise (viz obr. 4. a 5.)- Po zasunutí vtlačila se čepička do roz- 

 šířeniny skleněné, jsouc do ní na hladko zabroušena a mazána po- 

 zlátkem. Trubice mohla se tudíž otáčeti kol osy vodorovné, při Čemž 

 byla tlačena spiralním pérem do zábrusu, jímž přicházel vzduch resp. 

 kyslík. Plyny tyto vedeny byly zahnutou rourou, která uložena byla 

 do hořejší rozšířeniny pece a v části té naplněna byla kouskovitým, 

 porovitým materiálem ; plyny se předhřívaly a vnikaly zábrusem do 

 reakčuí trubice. Část roury mimo pec byla isolována co nejdokonaleji 



Obr. 4. 



asbestein. Spiralním pérem docíleno, že trubice, točíc se v zábrusu, 

 přesně do něho byla tlačena. .Postranní otvory pece, onen jímž tru- 

 bice zasunována a druhý, jenž obsahoval zábrus, kterým přiváděny 

 reakční plyny, byly pečlivě utěsněny. Otvor zasunovací kryt byl de- 

 skou železnou, v které osazena byla široká roura železná, na niž na- 

 ražena porcelánová roura- uvnitř vyložená asbestem. Jakmile zasunula 

 se trubice, přiklopeno víčko kovové vyložené asbestem; jím prochá- 

 zela pouze osa, nesoucí skřipec a rourku s kolem. Druhý otvor po- 

 dobně upraven, místo rouiy porceláuové volena krátká skleněná, by 

 mohl být pozorován zábrus ; se strany zatésnéna směsí asbestu a 

 hlíny s vodním sklem. 



