XV. 



Příspěvky k seznání furolfloroglucidů. 



Emil Votoček a Cyril Kraus v Praze. 

 Předloženo v sezení dne 9. října 1908. 



Ku kvantitativnímu určování furolu (a tím i cukrů z řady pen- 

 tos) slouží dnes skoro výhradně srážecí methoda fioroglucinová. Me- 

 thoda řečená záleží v tom, že na roztok furoluv chlorovodíkovéní mediu 

 vodném (i2%HCl obsahujícím) působíme fluroglucinem, vzniklou 

 sedlinu zelenočernou sebereme na vhodném íiltru, důkladné vodou 

 promyjeme, vysušíme a zvážíme. Produkt ten kondensační, florogiu- 

 cideni nazývaný, přepočítává se pak dle empiricky určených tabulek 

 na furol, po případě na pentosu. Stechiometrické vztahy při reakci 

 mezi furolem a floroglucinem nebylo lze dosud jednoduše vyjádřiti, 

 také nebylo lze vyjádřiti pravděpodobný vzorec, třeba jen empirický, 

 kondensačního produktu. Má to svou příčinu v okolnosti, že flo- 

 roglucid jest látkou beztvarou, ve veškerých obvyklých rozpustidlech 

 nerozpustnou, jež při zahřívání uhelnatíc se rozkládá. Vzhledem k tomu 

 nemůže o nějakém čistění produktu před elementárnou analysou vůbec 

 býti řeči a důkaz individuálnosti floroglucidu nedá se provésti. 



V práci naši hledíme vniknouti do mechanismu reakce mezi fu- 

 rolem a floroglucinem s jiné strany. 



Východištěra práce naší byly pokusy prvého z nás, jenž hleděl 

 vyšetřiti, zdali by reakce mezi furolem a floroglucinem nedalo se 

 užiti k sledování Stupně hydrolysy při normálních sólech o reakci 

 kyselé. Vohl k tomu síran zinečnatý. ukázalo se, co se ostatně dalo 

 očekávati, že kondensace jest zde mnohem pomalejší, t. j. bylo třeba 

 furol s floroglucinem a roztok ZnSO^ zahřívati do varu, aby se flo- 



Věstník král. české spol. nauk. Tříd» II. ^ 



