o variaci hlayních poloměrů křijosti podél křivoznačných čar. 13 



Analogicky se dokáže, že pro druhou křivoznačnou čáru pro- 

 cházející bodem O platí rozvoj 



X rr 



y^ + 



(16 a) 



2 (9. - Q,) 



Jestliže se ve vzorci (13) eliminuje x rovnicí (16 a) jest 



vyjádřeno jako funkce parametru y a vynechané členy jsou nejméně 

 2. stupně v y. Pro bod M {x ^z y zz: 0) vychází 





l^H \ __ d ldH\ dy _ (g, + a^) a^ i. y j^ 

 IĎsJ- dy\2ß]dß - (>,-(>, ^^1 + ^^ 



Křivoznačná čára (16a) dotýká se totiž v O osy Oy, pročež 



dy 



-^ = 1 pro a; := y = 0. Jest tedy 





da 



(Qi -f 9u) 



— Qvß + 92o.ß— a — o — ^ ' ^ ^ 



Stejným postupem odvodí se z rovnice (14) 





— a, ^'^' _t'^' + a «3 - í*l «2 + *3 Cl + ^1 (>2 



Vi Va 



Řešení těchto rovnic dle h^ a 63 se zřetelem k vzorcům (15) 

 dává výsledky 



\ — Qiaß- 



, O3 — ()a„^-i (17; 



í>2 — í^i ' " ^"^'^ ' Pi — ^2 



Záměnou b^ s b^, q-^ s q^^ ^ ^ ß vzniknou ze (17) další vzorce 

 j^ ^ ^ ll^^ß , 6, = ,^,„+. ^^-^^^^"-^-^ (18) 



3 ^2/ía ^ ^^ _ ç^ > 1 «r.A« ()2 — í»! 



Vzorce (17) a (18) vyjadřují dvojím způsobem koeficienty b^ a 

 a Ô, ; srovnání obou způsobů podává dvé relace: 



*) Pro bod O mají symboly *j a a stejný význam. 



