2 XVIÍ. Hanuš 



Citlivost chromované želatiny na světlo jest sice asi lOkrát větší 

 než želatiny impregnované kysličníky železa (jichž se též ve fotogra- 

 fické praksi užívá), přece však nepoměrně menší než citlivost emulse 

 s haloidy stříbra, při níž ovšem vzniká osvětlením jen latentní obraz, 

 který teprve chemickým processem může býti vyvolán. 



Naproti tomu na světlo citlivé sloučeniny chrómu účinkem 

 světla za přítomnosti látek redukujících podléhají přímo patrným změ- 

 nám, jež jsou jednak chemickými rozklady, jednak fysikalními pro- 

 měnami. Největší pozornosti zasluhuje studium citlivých sloučenin 

 chrómu s želatinou jako oxydujícím prostředkem; chromovaná žela- 

 tina totiž působením světla ztvrdne, koaguluje, t. j. změní dle osvě- 

 tlení víc nebo méně svou rozpustnost ve vodě, přecházejíc z tvaru 

 rozpustného (hydrosol) v nerozpustný (hydrogel) a mimo to, jako 

 všechny organické kolloidy, pozbývá schopnosti bobtnati. 



Dříve studováno bylo tuhnutí želatiny jen s čisté chemického 

 stanoviska; již r. 1878 zkoumal Eder v klassické své práci^) chemi- 

 ckou povahu produktů vzniklých ztvrdnutím chromované želatiny při 

 osvětlení a v novější době podrobili francouzští badatelé A. a L. Lu- 

 mière a Seyewetz^) otázky tyto dalšímu důkladnému studiu ; k zají- 

 mavým výsledkům jejich pozorováni vrátíme se ještě, až jednati se 

 bude podrobněji o specielních chemických proměnách ve vrstvě žela- 

 tiny smíšené s dvojchromanem draselnatým. 



Změny při tvrdnutí želatiny účinkem světla nejsou ovšem z the- 

 oretické stránky definitivně stanoveny, přece však dostalo se jim 

 na základě novějších bádání na poli kolloidalní chemie značného 

 osvětlení, jež přispělo i k snazšímu porozumění zde probíhajících 

 processů. 



"*) J. M. Eder, „Realítionen der Chromsaure und Chromate auf organische 

 Substanzen in ihren Beziehungen zur Photographie." 1878. 



^) A. u. L. Lumière u. A. Setewetz, ,Ueber die Zusammensetzung der 

 durch Salze des Chromsesquioxyds unlöslich gemachten Gelatine und die Theorie 

 der Einwirkung des Lichtes auf mit Metallchromaten vermischte Gelatine." Z. f. 

 wiss. Phot. IL, pg. 16, 1904. 



„lieber die Zusammensetzung der mit Kaliumbichromat getränkten und 

 durch Licht unlöslich gemachten Gelatine und die Theorie dieser Gebung." Z. f. 

 wiss. Phot. III., pg. 297, 1905. 



„Ueber die Zusammensetzung der Gelatine, die durch Licht in Gegenwart 

 von Chromsäure und den hauptsächlichsten metallischen Bichromaten unlöslich 

 gemacht ist." Z. f. wiss. Phot. III., pg. 305, 1905. 



