4 XVII. Hanuš Mayer: 



K výkladu elektrické kataforesy předpokládá Quincke, že se 

 v heterogenních systémech, o néž se zde jedná, povrchy obou látek 

 elektrují, a sice ku př. elektruje se ve vodě látka tuhá na svém po- 

 vrchu negativné, kapalina na hraniční ploše positivně, tak že při 

 průchodu proudu se negativně nabitá částečka pohybuje k anodě, 

 kdežto positivně nabitá kapalina proudí ke kathodě. 



Na QuiNCKovÈ názoru vybudoval Helmholtz^") mathematickou 

 theorii, předpokládaje, že kapalina a pevná částečka jsou v témže 

 vztahu jako těleso troucí se a třené. Tvoří se tedy po hraniční ploše 

 fasí z obou stran v malé vzdálenosti od sebe elektrické vrstvy (t. j. 

 dohromady dvojvrstva), jež nesou opačnou elektrisaci, ale stejně 

 mnoho, tak že na venek nemá dvojvrstva účinku. Potencialným spá- 

 dem posunou se vrstvy proti sobě, čímž nastane pohyb nabité čá- 

 stečky. ^^) 



Pro pohyb malých částeček v kapalině — specielním případu 

 elektrické kataforesy, jenž v prvé řadě při studiu koUoidů musí za- 

 jímati — nalezl Smoluchowski^^) tento zákon: Malá, v klidné kapalině 

 (vodě) volně se vznášející částečka pohybuje se rychlostí ft 



A 

 ti — c- 



4:7t7j 



směrem k aaodě, kde znameaá c potencialný spád, A potencialný 

 rozdíl na dvoj vrstvě a 7] koeficient tření mezi kapalinou a pevnou 

 částečkou. A může býti kladné neb záporné, čímž dán směr pohybu 

 k anodě neb kathodě. O znamení A našel A. Coehn^^) empiricky za- 

 jímavé pravidlo, že totiž při doteku látka o větší dielektrické kon- 

 stantě se nabíjí positivně, při menší konstantě negativné. 



Poněvadž velká většina kolloidalních roztoků jeví v proudovém 

 spádu podobné pohyby jako hrubší suspense, jsou úkazy a zákony 

 kataforesy velké důležitosti pro studium kolloidu. 



H. PicTON a E. Linder") našli při svých pokusech o vlivu prou- 

 dového spádu na kolloidalní roztoky, že směr nastalého pohybu zá- 

 visí od chemické povahy kolloidu; vodní kolloidalní roztok železa 



^») v. Helmholtz, Ann. d. Phys. (3.) 7, pg. 337, 1879. 



'') Výklad tento má však své potíže. Billitzer obchází je tím, že před- 

 pokládá difíusi nabitých částeček vnější dvojvrstvy do kapaliny a tím prostorové 

 rozdělení náboje, čímž suspendovaná částečka nabývá elektrických vlastností 

 iontu. 



'-) Smoluchowski, Bull. Acad. d. Sciences de Cracovie 1903, pg. 183. 



'■') A. CoEHN, Ann. d. Phys. (3.) 64, pg. 217, 1898. 



") H. PicTON a E, Linder, Journal Chem. Soc. 61, pg. 148, 1892. 



