o nové méthode měření účinku světla na chromovanou želatinu. 7 



kami skoro žádného potencialného rozdílu, obě jsou „isoelektrickými". 

 Tento stav je dle Hardtho velice důležitý, neboť přiblížením se k němu 

 zmenšuje se stálost vodního kolloidalního roztoku ; dosažením jeho 

 nastává koagulace; kolloidy jsou dle toho nejlabilnější, když není 

 rozdílu elektrického mezi částečkami a ústředím. 



Poněvadž při většině suspensí a kolloidů jsou částečky nega- 

 tivně elektrické, jest převládající působení kationtu (při přidání elek- 

 trolytu) v tom, že náboj jeho neutralisuje opačný náboj částečky, 

 čímž se dosahuje stavu isoelektrického, kdy koagulace snadno na- 

 stává. U kolloidů jevících pohyb ke kathodě (ku př. vodní kolloi- 

 dalní roztok kysličníku železitého) bylo opět pozorováno převládání 

 aniontu srážející soli, neboť z pokusů Hardtho, W. Springových a 

 G. de BoECKOvÝcH i jiných vychází, že koagulační působení elektro- 

 lytů při positivně nabitých kolloidech (ku př. hydroxydu železitého) 

 závisí od mocenství aniontu a je nezávislé od mocenství kationtu. 

 Hardy vyjadřuje proto zákon vztahující se ke koagulační působnosti 

 elektrolytů takto: 



„Srážející schopnost solí dána jest mocenstvím jednoho z iontů. 

 Převládajícím iontem jest negativní nebo positivní dle toho, zda 

 se kolioidalní částečky v proudovém spádu pohybují po proudu nebo 

 proti proudu. Koagulující ion má vždy opačný elektrický náboj proti 

 částečce." 



G. BuEDiG^^) rozšířil Hardtho elektrickou koagulační theorii 

 tím, že vzal zřetel na (zákonnitý) vztah mezi povrchovým napjetím 

 a potencialnou diiïerenci obou ústředí. 



Již Helmholtz^*') ukázal, že každé změně elektrické energie od- 

 povídá stejná změna energie povrchového napjetí a užil své mathe- 

 matické dedukce na tak zv, Lippmannův fenomén, ^^) kde při styku rtuti 

 a kyseliny sírové má horní vztah mezi elektrickým napjetím a po- 

 vrchovým napjetím formu : 



— sdy 1= £D;r, 



kde znamená s plochu, y povrchové napjetí, Jt potencialný rozdíl 

 mezi kovem a kapalinou, s elektrický náboj rtuti; podmínku možno 

 psáti takto: 



dy £ 



dTt s 



25) G. Beedig, z. f. phys. Chemie. 33, pg. 385, 1900. 

 ==*) Ann. d. Phys. (3.) 7, pg. 337, 1879- 

 ") Ann. chim. phys. (.5.) 5, pg. 494, 1875. 



