20 XVII. Hanuš Mayer: 



platinových v témže uspořádání; avšak i tehdy úchylky časem poně. 

 kud ubývalo, t. j. odpor rostl. S počátku byl vzrůst dosti prudký, 

 brzy však přiblížila se úchylka určité hodnotě, jež zůstávala v me- 

 zích pozorovacích chyb konstantní i několik hodin. Ve všech přípa- 

 dech byla deska osvětlena až tehdy, když se již odpor desky ustálil. 



Jak z tabulky patrno, ukázalo se při neosvětlené desce čís. 3., 

 na níž úmyslně provedeny delší řady pozorování, po dny trvající 

 klesání úchylky, kdežto u jiných desek již po několika hodinách se; 

 dostavil ustálený stav, který jevil jen nepatrný časový vzrůst odporu 

 proč právě při této desce objevilo se dlouhotrvající klesání, ačkoliv 

 utěsnění parafinu bylo stejné bezvadné jako u ostatních desek, nebylo 

 úplně vysvětleno. 



Pouhá polarisace není pravděpodobně jedinou příčinou vzrůstu 

 odporu ani u ostatních desek, a je třeba další příčinu hledati asi ve 

 vysychání vrstvy, při čemž unikající vodní páry se snad adsorbují na 

 protější lakované desce a staniolovém povrchu. Pronikání vlhkosti 

 parafinovým utěsněním je vyloučeno, neboť pak by musilo zvýšení 

 vlhkosti v okolní atmosféře míti zase za následek zvlhnutí vrstvy a 

 tím snížení odporu, čemuž provedené pokusy neodpovídaly, naopak 

 odpor parafinem utěsněné desky objevil se od vlhkosti okolního vzduchu 

 nezávislým. 



Počáteční prudký vzrůst odporu má ovšem pravděpodobně svůj 

 původ v polarisaci. 



Počáteční úchylky galvanometru pro neosvětlené desky kolísají 

 mezi 20 — 200 i více mm a závisely na atmosférické vlhkosti toho 

 dne, kdy byly v tmavé komoře vzduchotěsně parafinem uzavřeny. 

 Desky takto připravené za deštivých dnů dávaly velké úchylky, za 

 slunných, suchých dnů malé. 



Ke kontroUe byl proveden tento pokus: Neutěsněná deska čís 

 3 St. byla dána na delší dobu do prostoru s nasycenými vodními pa- 

 rami a pak v dříve uvedeném uspořádání (při utěsnění) změřen její 

 odpor na 15.10*^ íi; pak byla rozložena a ponechána P 20™ k vy. 

 schnutí v obyčejné atmosféře o značně menší vlhkosti. Byl-li nyní po 

 utěsnění odpor znovu změřen, nalezeno 700 . 10^ SI. Temperatura byla 

 v obou případech táž. . 



Velký vliv vlhkosti je v patrné souvislosti s velikou schopností 

 želatiny bobtnati; želatina totiž má neobyčejnou schopnost absorbo- 

 vati kapaliny, aniž se při tom chemicky mění. Ve většině případů je 

 bobtnání kolloidů spojeno se zvětšením objemu a nutno, přesně vzato, 

 rozeznávati tři způsoby bobtnání. 



