o nové méthode měření účinku svètla na chromovanou želatinu. 25 



BiLTz prováděl pokusy o vzájemném působení kolloidû též 

 s kolloidalním roztokem bydroxydu chromitého a nalezl, že je kol- 

 loidem positivně nabitým/^) 



Objev Springův, že roztoky solí vícemocných kovů z rovnoběž- 

 ného světla činí diffusní a polarisované'*^) svědčí pro to, že je v nich 

 též koUoidalně rozpuštěn příslušný hydroxyd. Biltz ukázal zase, že 

 kolloidalní hydroxydy mají velikou schopnost srážeti negativně nabité 

 vodní kolloidalní roztoky, a soudí proto, že značná srážecí schopnost 

 roztoků solí s vícemocným kationtem má původ svůj ve srážecí schop- 

 nosti hydroxydu v takovém roztoku vždy obsaženém. 



Současná srážení elektrolytem a kolloidem se superponují ; ve 

 mnohých případech vliv pocházející zdánlivě od elektrolytu nutno 

 přisouditi kolloidu, který je v roztoku. 



S hlediska kolloidalní chemie možno želatinu za přítomnosti 

 roztoku dvojchromanu draselnatého považovati za negativně nabitý 

 hydrosol a na základě dříve uvedené elektrické théorie možno ve 

 shodě s výsledky Biltzovými a Springovými míti za to, že při osvět- 

 lení vznikající a positivně nabitý kolloid hydroxydu chromitého neu- 

 tralisuje negativní náboj kolloidalních částeček želatiny, nastává iso- 

 elektrický stav mezi želatinou a hydroxydem, provázený maximem 

 povrchového napjetí, čehož následkem jest koagulace. 



Chemické změny, jež vedou k utvoření kolioidalního hydro- 

 xydu chromitého, možno na základě dříve uvedených reakcí vyjádřiti 

 takto : 



Cr.3 03-i-3HoO = Cr2(OH)6, 



t. j. osvětlením vzniklý kysličník chromitý spojuje se s vodou na hy- 

 droxyd; jest však též možno, že „kolloidalní hydroxyd" jest jen „ab- 

 sorpce" kysličníku chromitého a vody a ne sloučenina."*^) 



Předpokládáme-li, že při chemických změnách světlem v chro- 

 mované želatině způsobených, vzniká kysličník chromnatý (chroin- 

 superoxyd) i pak by bylo utvoření hydroxydu za uvolnění kyslíku 

 možným dle rovnice: 



2 Cr O, + 3 Hg O = Cfa (OH), + O. 



*0 Jako charakteristické známky kolloidalních roztoků označuje Biltz : 

 nepatrná diffuse pergamentem, citlivost na přidaný elektrolyt a pohyb částeček 

 v elektrickém poli. 



^-) Tyndallův pokus. 



"'■') A. Müller, Allg. Chemie der Kolloide 1907, pg. 128. 



