XIX. 



Theorie dvou sprazeiiych oscilkijících kruhů se 

 zvláštním zřetelem k měření útlumu. 



Napsal Dr. B. Macků, 



adjunkt fysikálního ústavu české techniky v Brně. 

 S vyobrazením v textu. 

 Předloženo v sezení dne 6. listopadu 1908. 



Od doby praktického užití elektrických vln v telegrafii bez 

 drátu stal se problém dvou (aneb více) spřažených oscillujících kruhů 

 aktuelním, poněvadž v něm obsažena je jednak značná část théorie 

 telegrafie bez drátu a jednak tvoří théorie problému tohoto i theorii 

 měření konstant (kmitočtu a útlumu) elektrických oscillací. 



Starší práce ^) jednající o proudovém, resp. potenciálovém effektu 

 takového systému, obsahují řešení jen pro specielní případ velice vol- 

 ného spřažení (je-li Jt^násobný čtverec koefficientu spřažení, dělený 

 součinem logarithmických dekrementů malý proti 1^ jak ukázal M. 

 Wien). 



Teprve Max Wien^) odvodil formule platné pro značně větší 

 rozsah koefficientu spřažení. 



Methoda všech těchto prací byla v podstatě táž. Z differential- 

 ních rovnic platných pro dva induktivně spřažené oscillující kruhy vy- 

 počteny byly v explicitní formě výrazy udájící napjetí v obou kruzích a 



"■) V. BjERKNEg, Wied. Ann. 55. p. 120. 1895, 

 P. Drude, Ann. d. Phys. 13. p. 512. 1904. 

 Podrobnější literatura obsažena je v obsáhlém díle: 



J. Zennek: Elektromagnetische Schwingungen u. drahtlose Télégraphie. 

 Stuttgart 1 905. 



^) M. Wien: Ann. d. Phys. 25, pg. 625. 1908. 



Věstník Král. České Spol. Nauk. Třída II. 



