2 XÏX. B. Macků: 



Z těchto stanoveny teprve příslušné effekty jako funkce konstant spřa- 

 žených kruhů (kmitočtů, koefficientů útlumů a koefficientu spřažení). 

 U všech prací (vyjma Wienovyj byly pak konstanty tyto kladeny rovny 

 konstantám kruhů nespřažených (poněvadž výpočet konstant spřažených 

 kruhů vede k řešení rovnice stupně čtvrtého a tím beztak již kompliko- 

 vané výrazy činily by se ještě složitějšími). M. Wien naproti tomu zavedl 

 do rovnic přesnější hodnoty konstant kruhů spřažených, čímž docílil 

 i značné širších mezí pro platnost svých výrazů. 



Na rozdíl od udaného způsobu provádím v dalším výpočet pří- 

 slušných effektů bez řešení diíferentialních rovnic, čímž se obdrží 

 přímo výrazy ty jako funkce konstant kruhů nespřežených. 



Zajímavo je, že již F. Koláček ^) věděl, že problém tento dá se 

 přesně řešiti bez řešení bikvadratické determinující rovnice, jak vy- 

 chází z poznámky jeho : 



„In diesem Falle (při měření Riessovým teplomě- 

 rem neb dynamometrem) lässt sich sogar eine volí- 

 ce 

 kommen strenge Formel entwickeln, weil fiHt als eine 







Funktion symmetrischer Wurzelfunktioneneine unmit- 

 telbare Kenntnis derWurzeln der biquadrati seh en Glei- 

 chung nicht voraussetzt" (pg. 745). 



Bohužel ušla poznámka tato pozornosti všech pozdějších řešitelů 

 tohoto problému. 



Při řešení v práci této podaném přihlíženo je především k těm 

 eífektům kruhu sekundárního, jež mají význam pro stanovení konstant 

 (kmitočtu a útlumu) oscillujícího primárního kruhu. Jedinými předpo- 

 klady jsou kvasistationarnost intensity proudu v obou kruzích a konstant- 

 nost odporu jiskry (t. j. nezávislost jeho od intensity a průběhu proudu.) 



Výsledků takto nabytých užito je ke stanovení mezí, kdy možno 

 resonančních křivek užiti ke stanovení útlumu a udány jsou chyby, 

 které provázejí vzorce při těchto měřeních se vyskytující. Zvláště 

 tato ustanovení mezí přípustnosti a udání chyb považoval jsem za 

 důležitá, neboť vzorce dosavadní nedovolují ani hrubého odhadu, jak 

 dalece možno výsledek jimi nalezený považovati za správný. 



Mnohé z udaných výrazů (aneb z nich odvozené) nebudou v me- 

 zích udaných chyb souhlasiti s pokusy (následkem ve skutečnosti ne- 

 splněného předpokladu o odporu jiskry), avšak znalost přípustných 

 chyb přispěje značně, jak se domnívám, ke stanovení skutečných ne- 

 souhlasů s theorií a tím k důkladnější znalosti rušivých vlivů jiskry. 



=*) K. DoMALÍp u. F. Koláček: Wied. Ann. 57 pg. 731, 189e. 



