Theorie dvou spřaž. oscillujících kruhů se zvlášt. zřetelem k měření útlumu. 1 1 



Vyloučíme-li z těchto rovnic ^(1,2) a dosadíme za V;^ a F,\, 

 dostaneme : 



í 9> (1, 2) = 



(o A + à,b,) {\b, - k'b') 



(28) I 1 ~ '^^ ^^' ~ ^^ ^'^' '^' ■■^' ^^ ~ ^'- ^^- ~ ^^ ^-^^^ *^^' ^^ + 

 + [(^1 + ào) \\ - m (ô^ + ô,b,)] xb (1, 2) + 



Pro experimentální studium oscillací mají z vypočtených výrazů 

 v prvé řadě důležitost: g? (2, 2), ^(2,2), ;i: (2, 2), neboť se dají po- 

 měrně snadno hodnoty jim přímo úměrné stanoviti, a to : 



1. Thermoelementem (nebo bolometrem) zapjatým do sekundár- 

 ního kruhu dá se stanoviti hodnota přímo úměrná proudovému efíektu 

 v tomto kruhu, t. j. výrazu 



2. Thermoelementem nebo bolometrem zapjatým do kruhu, jehož 

 odpor je veliký proti jeho samoindukci, a jenž je velice volně in- 

 duktivně spřažen s kruhem sekundárným, stanoví se veličina príma 

 úměrná proudovému effektu v tomto kruhu, t. j. výrazu: 



X(2,2) = ^a:;t(2,2). 



3. Vhodným elektrometrem připojeným na polepy kondensátoru 

 C„ určí se veličina přímo úměrná výrazu ç)(2, 2). 



Stejně dobře daly by se sice měřiti i obdobné výrazy vztahující 

 se na kruh primární, měření těchto se však neužívá, neboť experi- 

 mentální studium elektrických oscillací děje se pravidelně tím způso- 

 bem, že se kruh primární zachovává konstantním a mění se kruh 

 sekundární a ze změn v něm určí se i konstanty kruhu primárního; 

 poněvadž pak výrazy vztahující se na kruh primární jsou od změn 

 v kruhu sekundárním jen nepatrně závislé, nehodí se pro tento druh 

 měření. Ty výrazy pak, jež vztahují se jak na kruh primárný, tak 

 i sekundární [t. j. cpa,2), i/^(l,2), %(1,2), (?(1,2), r(l,2)] nedají se 

 pro experimentální studium využiti, poněvadž měření jich není dosti 

 dobře možné aneb pohodlné. 



Pouze výraz í^(l, 2), jenž je přímo úměrný vzájemnému pondro- 

 motorickému působení obou kruhů na sebe, má experimentální důle- 



