14 XIX. B. Macků: 



Považujeme-lí za neodvisle proměnnou |*, která se mění tím, že 

 se mění kapacita sekuadarního kruhu, jsou všechny ostatní veličiny 

 od zmètiy této nezávislými. 



Konstanty kruhu primárního určují se dle návodu Bjerknesova 

 jednak z podmínky maxima příslušného efifektu v kruhu sekundárním 

 (kmitočet), jednak z tvaru resonanční křivky (útlum). Konstanty kruhu 

 sekundárního stanoví se počtem ze známé kapacity, samoindukce a 

 odporu (útlum možno však též stanoviti přidáním známého odporu). 



Proto budeme v dalším především hledati podmínku maxima 

 jednotlivých eífektů, pak určíme resonanční křivky a stanovíme pod- 

 mínky, kdy možno je, pokud tvaru se týče, identifikovati v mezích 

 přesnosti měření s obvyklou křivkou Bjerknesovou. Všimneme si však 

 též symetrie křivky, neboť z ní dá se po případě posouditi, zda při 

 měření, jímž křivka byla zjednána, skutečně všechny v theorii před 

 pokládané podmínky byly splněny. 



Všechny eííekty jsou dány výrazy tvaru: 



(39) E = ^ <tI^+"'X + "-' 



a sice jsou konstanty a^, a^, a^ pro všechny stejné, A", a^'^ a^\ a^ 

 od případu k případu různé. 



Maximální eífekt nastává při |* — 1^*, daném podmínkou, již ob- 

 držíme diferencováním rovnice (39) dle |*. Podmínka tato zní: 



(40) (2 a./ ^/ + «/) (a,|/^ + a J/- + a,) - 

 - (2 a.J/ + a.) « ř/^ 4- < 1/ 4- «0^ = 0. 



Z rovnice této vychází: 



(41) ^,*= 2 2 



<42) 7j 



V «2 a,' — a/ «o a^a/— a2'«o 



Resonanční křivka dána je rovnicí 



«2^*'+ «1^* + «O «2'S^O*' + <èçy* ^ <' 



Posuneme-li osu ordinat do vrcholu křivky, t. j. zavedeme-li 



substituci 



fc _ t* _ t * 



