Theorie dvou spřaž. oscillujících kruhů se zvlášt. zřetelem k měření útlnmu. 31 



Dosazením hodnot (118) a (119) do rovnice (20) vychází: 





(120) < 







4 d, d, ]^(b, - b,Y + 4 (ď, + <^,) {d, b, + d^ b,) -f (d, 4- d,) 

 + ^ h, b,'- [{b, - Ď,) + 4 {d, + d,) ô\] + 

 4-V[(ď,ž>, + cÍ,^)-f4(ď,+<^,)V-]4-^^5ná\ + ď.) 



Výraz pro cí(2/2) vychází příliš komplikovaný; poněvadž pak 

 stanovení potenciálového effektu nemá valného praktického významu, 

 upustíme vůbec od jeho výpočtu. 



Násobíme-li 



^l2,2)...(7,^ 



;í(2,2)...^a^ 

 a provedeme-li substituce: 



|_1__, *.-^, ».-yT=' -67-'- 



A zr ^^-2 — 1 + íí. 



1 i W2 72 



-•^"r-žTi 7^~2 *■ 

 W2 ^í 



a máme-li zřetel k relaci: 



^,__A,^Ž,| -IcJ \lJ \C,,'-C,'j (l-AI*)* 



obdržíme z rovnic (118) a (120) 

 í 



^(^•2)=aíí'(cíes-)1a^^'v*r^ 



2^,l*' + [4^i4-^2 + 8^i'(^i + ^3)]r-- 



(121)< 



^*'-4^(^, + ^2)r + (^.+^.)^-(4+^) 

 - [3 1», + 2 ^, + 4 ^, (^, 4- i»,) (4 ^, + ».J4- ?^ (2 &,+^,)] r+ 



+ (^i+^2)[l+4^,(2^, + ^,) + ž^(l + 4^,^,)3 



