Theorie dvou spřaž. oscillujících kruhů se zvlášt zřeielem k měření útlumu. 41 



Pro lo*" — O vychází z rovnice (36) 



1 ^2 



2 



max 



(152) W(2, 2) = I 6', F' J^ -^-^l^, 



4 -j 



Srovnáním výrazu (1^2) se (151) je patrno, že, když O^ < t?^ 

 (což jsou asi poměry telegrafii bez drátu odpovídající), ^(2, 2) 

 liší se od ^'"(2, 2) pro |* = O jen nepatrně tak, že prakticky se do 

 sáhuje proudového maxima v sekundárním kruhu již pro \ iz: Ď^. 



Celá energie v sekundárním kruhu opotřebovaná je: 



(153) U, n: R.W{2, 2). 



Původní elektrostatická energie celého systému je 



(154) U=^C,F\ 

 Dostaneme tedy z výrazu (152) s ohledem na: 



/^--\ TT TT ^'^■^ ^1^2 



(loa) U^z= U - ^ 



^1 t-'i'2 4. 



li^ 



Připustíme-li platnost tohoto výrazu i pro otevřený sekundární 

 kruh, pak záleží-li působení v přijímací stanici na spotřebě energie 

 v anténně vysílací (t. j. v prvé řadě na celkové vyzářené euergii); 

 nutno zvýšení činnosti zmnohonásobením počtu drátu antenny vysílací 

 hledati ve zvýšeném útlumu (vyzařováním) sekundárního kruhu stanice 

 vysílací (a zároveň ve snížení transformace el. energie v teplo). 



Výraz (155) praví, že maxima spotřeby energie v sekundárním 



kruhu se dosahuje, pokud se těsnosti spřažení týče, jakmile je -z— ^ 



veliké proti 4. Spokojíme-li se hodnotou o 10% menší, než jaké 

 zvětšováním koelficientu spřažení vůbec možno dosíci, dostačí koeffi- 

 cient daný výrazem 



Věstník král. česk: Spol. Nauk. Třída 11- 3 



