42 XIX.. B. Macků : Theorie dvou spřaž. oscilluj kruhů se zvi. zřetelem k měř. ü'lumu. 



Čili 



h — ey^. 



,—4 



v praktických případech je ^^O^ asi mezi 4*10 ~ až 16-10" 

 a stačí tedy Ic v mezích O' 12 až 0*24, což jsou hodnoty, kolem nichž 

 se užívané, vyzkoušením nalezené, také pohybují. 



Pokud se závislosti na útlumu týče, dosahuje se tím vetší spo- 

 třeby energie v kruhu sekundárním, čím je jeho koefficient útlumu 

 vetší proti koefficientu útlumu kruhu primárního. Byl-li by koefficient 



kruhu primárního nepatrný proti sekundárnímu a veliké proti 4. do- 



sáhuje vůbec největšího možného maxima, t. j. 



t. j. prakticky celá původní elektrostatická energie se spotřebuje 

 v kruhu sekundárním. Kdyby byl útlum sekundárního systému Jou- 

 lovým teplem nepatrný proti útlumu vyzařování energie, pak (před- 

 pokládaje, že horní rovnice možno užiti na případ otevřeného kruhu) 

 blíží se při Braunově stanici vysílací energie ve formě elektroma- 

 gnetických vln do prostoru vyslaná celé původní elektrostatické energii. 

 Je-li ^2 == 2-5 I?', jak udává pro praxi M. Wien") pak je 



t. j. je-li útlum JouLOvÝM teplem v sekundárním kruhu nepatrný, pro- 

 mění se 747o původní elektrostatické energie v elektromaguítické 

 vlny. 



Brno, fysikalní ústav české techniky. 



•^j M. Wien. Ann. d. Fhys. 23. pg. 7, 1908, 



