Podélná kopulace chromosomů jakožto podklad pro aualysi jádra buněčného. 7 



V uvedeném spise zastávám tyto these : 



1. Že neexistuje nijaké redukční dělení, jak je požaduje théorie 

 Weismannova a jak mnozí myslí, že toto dělení dokázali. 



2. Že redukce počtu chromosomů možnou jest pouze kopulací 

 2 a 2 chromosomů ve stadiích před děleními, t. zv. zracími, v nichž 

 právě hledána byla redukce od mých předchůdců. 



3. Že process t. zv. zraní nutno jinou cestou vykládati, že totiž 

 nelze hledati v něm redukci počtu cliromosomů při prvém neb dru- 

 hém dělení. Mé vysvětlení těchto skutečné obdivuhodných pochodů 

 nese se totiž tímto směrem : 



a) Základy gonad, gony č. gonie (spermato-, oogonie) slouží 

 k značnému rozmnožení pohlavních buněk. Množí se však potud, 

 pokud v nich spočívá schopnost dělení, tak jako v každé tělové buňce. 

 Prestane-li tato, nastává stadium nuceného klidu, č. depresse, v níž 

 gonie jsou značně zmenšené a chromatická hmota v malé míre vy- 

 vinuta. 



b) Ze stavu depresse snaží se gonie vybřednouti k dalším funk- 

 cím" životním, tím že ponenáhlu zduří jádro jich ve veliké míšky na- 

 plněné hojnou štávou jadernou, kdežto nepatrné dříve chromosomy 

 rozvinou se ve vlákna značné délky dosahující. 



c) Vlákna chromatinová shluknou se k jednomu pólu jádra^ čímž 

 vzniká stadium synapse. V tomto stadiu sbližují se 2 a 2 chromo- 

 somy stejnocenné, aby po délce splynuly ve vlákno jediné, takže na- 

 stává úplná kopulace dvou chromosomů. Následek toho jest a) sply- 

 nutí dvojích hmot chromatických, a jsou-li tyto otecká a matečná, jak 

 se právem předpokládá, pak jest v poznané kopulaci chromosomů daná 

 pravá amphimyxis, již Weismann ovšem teprve při splynuti obou pro- 

 nucleů pohlavních buněk předpokládá. 



ß) Splynutím 2 a 2 chromosomů však nastává pravá a snadno 

 dokazatelná redukce číselná, neboť tak sníží se prvotně daný počet 

 chromosomů na polovinu. Nemůže se tedy redukce chromosomů na 

 polovinu odvozovati teprve z nějakého dělení t. zv. redukčního, jak 

 snaží se dokazovati na sta různých traktátů a volí k tomu cíli buď 

 prvé neb druhé dělení t. zv. zračí. Není redukčního dě- 

 lení. 



Vysvětlení redukce, tak jak bylo mnou v „Neue Untersuchun- 

 gen" formulováno, jest do konce roku 1907 osamocené ; nikomu dosud 

 nepřišlo na mysl v kopulaci dvou a dvou chromosomů redukci číselnou 

 hledati a sblížení konjugantů označuje se i namnoze jen jakožto 

 pseudoredukce. Teprve v odpovědi A. a K. E. Schreinerových k ná- 



