Podélná kopulace chromosoraů jakožto podklad pro analysi jádra buněčného y 



Spermatogenese Orthopter. 



Již pracemi Gilsona (1885) o vývoji spermií bylo naznačeno, že 

 zvláště kobylka zelená (Locusta viridissima) íiDecticus 

 poskytují vhodný materiál pro sledování Spermiogenese. Ale ovšem té 

 doby nebylo možno řešiti otázku v tom rozsahu jako nyní, a tak se 

 GiLsoN zabývá pouze vnějšími změnami spermatocytû, bez zvláštního 

 zřetele ku počtu, změnám a osudům chromosomů. "V té příčině více 

 vykonal Mc Clung, jenž r. 1900, 1902 a 1905 podal pěkné příspěvky 

 o změnách spermatogonií a spermatidů a k němu pojí se i práce 

 Baumgartnera (1904), Montgomeryho (1905), zvláště ale Suttona, 

 DE SiNÉTY-Ho a WiLcoxA O zrauí spermatogonií orthopter. Posléze 

 nutno uvésti práci, vyšedší z laboratoře Marburské od Otte, o sper- 

 matogenesi kobylky zelené, která vyšla r. 1907 a jest příčinou, že se 

 otázkou touto znovu zabývám. Otte neměl zajisté s dostatek zkuše- 

 ností předběžných ani method dostatečných, a jako začátečník nemohl 

 řešiti problémy tak obtížné, jako se ku spermatogenesi víží. Mimo to 

 volil Otte předmět ne příliš příznivý, značným počtem chromosomů 

 v tělových buňkách a spermatogoniích (32) se vyznačujícím, jenž se 

 proto nemůže doporučovati začátečníkům ku zpracování. Z té příčiny 

 také lze vysvětliti ony hrubé omyly v pozorování, jimiž práce auto- 

 rova překypuje a vrcholí hlavně ve tvrzení, že dvojité chromosomy 

 (dyady) při prvém a druhém zračím dělení prostě se napříč rozdělí. 

 Absolutní tvrzení tohoto autora, jehož práce nalezla místa k uveřej- 

 nění v tak vážném sborníku, jako jsou Spenglovy „Zool. Jahrbücher" 

 a mohla by proto vážně býti pojata se stran nedosti informovaných, 

 byla — vedle četných jiných důvodů — příčinou, že jsem snažil se 

 získati materiálu v posledním létě k revisi a kontrole zpráv svých 

 předchůdců, speciálně Sdttona a Otte, onoho ohledně t. 2v. „end-to- 

 end conjugation", tohoto pro zprávy výše uvedené. Ale ukázalo se, 

 že jest málo bodů v obou pracích, které by s výsledky mých pozo- 

 rování souhlasily. 



Šťastnou náhodou dostalo se mně v měsíci červnu 1908 téměř 

 dorostlé larvy kobylky Decticus verrucivorus, jejíž pěkně vy- 

 vinutá spermaria se znamenitým výsledkem v sublimátu fixovaná a 

 brasilinem i jiným způsobem zbarvená ukázala na materiál, který 

 možno v každém ohledu k dalším badáním doporučiti. Vyznačujíť se 

 buňky Dectica značnými rozměry, většími rozhodně než u Locusty, a 

 možno, že souhlasí v tom ohlede s americkou Brachystolou, jakož 

 i s počtem pěkně vyvinutých chromosomů, jenž obnáší ve spermato- 



