12 XXI. F. Vejdovský: 



is plainly a possibility for an exchange of chromatic matter ; but 

 since each génération exhibits the same séries of chromosomes as 

 that before; and since after the stages of the very fine spireme, the 

 chromosomes reappear one in each sacculation as before, no other 

 conclusion seens crédible than that they are, chromosome for chro- 

 mosome, the same in oae génération as in another, just as is the 

 case with the accessory." 



Taktéž zvláštní a s poměry u Dectica nijak nesouhlasící poměry 

 jádra popisuje Otte (p. 438): „Hier begegnet man einem höchst 

 eigentümlichen Verhalten, dessen Betrachtung von Interesse ist. 

 Wir finden keine Spermatogonie, deren Kern eine gleichmässige Ver- 

 teilung des Chromatins aufweist. Die Chromosomen zerfallen zwischen 

 den Spermatogonienteilungen nicht derartig, dass sie mit ihrer Sub- 

 stanz gleichmässig über den ganzen Kern verteilt erscheinen, wie es 

 bei andern Tieren allgemein beschrieben worden ist. Es vollzieht sich 

 vielmehr die Auflösung der Chromosomen in ihre Chromatin parti- 

 kelchen so, dass keine Vermischung stattfinden kann." 



Tyto popisy, jakož i zvláště další poněkud nejasné líčení, jak je 

 Otte podává, ukazuje, že n Locusty prý jest každý chromosom 

 „von einem helleren Hof umgeben, der wie eine Vacuole erscheint". 

 Každý pak chromosom představuje „einen lockern Haufen feiner 

 Chromatinkörner". 



Poněvadž jsem vůbec tyto struktury u Dectica neshledal, spíše 

 vždy jen normálně upravené chromosomy jako u jiných zástupců ži- 

 vočišných a rostlinných zjistil, nutuo za to míti, že v obou případech 

 SoTTON i Otte pracovali s materiálem nedosti dobře fixovaným a 

 zvláště že použili k barvení praeparátů pouze železitého haemato- 

 xylinu. Jest mně ostatně známo, že nedosti dlouho fixované soermato- 

 gonie neukazují přirozené struktury, jakož i že krátkou dobu po zbar- 

 vení diíferencované praeparáty neukazují tytéž struktury jako za 

 živa. 



Spermatogonie Dectica shledávám ve všech případech takto 

 ustrojené: 



Jádra jsou čistě kulovitá, nikde není po nějaké laločnatosti ani 

 stopy. Vyplněna jsou jasnou, lyaliuí, slabě lesklou štávou jadernou a 

 v této rozděleny jsou stejnoměrně výše uvedené nestejně veliké 

 chromosomy. Každý z nich jeví tutéž strukturu, totiž: 



1. Sestává z bezbarvého, světlého podkladu, lininového. Jest to 

 pevnější osa, na průřezech okrouhlá, více méně dlouhá, jež určuje 

 také délku dotyčného chromosomu. 



