22 XXI. F. Vejdovský: 



Jest skutečně vyvinuto vlákno v ose chromosomů tak určitě, 

 jak naše autorka tvrdí? A je-li vyvinuto, jak možno vysvětliti vznik 

 jeho? Nikdo z dosavadních autorů na slovo vzatých nemohl vystihnouti 

 cosi podobného, jako axiální vlákno, a já na svých praeparátech ne- 

 mohu potvrditi zprávy tak určitě znějící. Ze by se domnělé vlákno 

 mohlo differencovati z achromatické hmoty chromosomů, musím po- 

 pírati tak dlouho, pokud autorka neudá blíže způsob, jakým se tak 

 díti může. 



Druhá, velmi závažná námitka, kterou si patrně Bonnevie 

 nijak neuvědomila, týká se chromatické hmoty dospělého chromo- 

 somů. Tato nalézá se na povrchu chromosomů jako obal achromatické 

 vrstvy, kterou lze stotožnovati s lininovým substrátem. 



V ose tohoto lininu tedy se dle naší autorky zakládá mladý 

 Chromosom. Když přechází jádro ve stav klidu, resorbuje se lininový 

 podklad chromosomů, nastupuje pak mladý chromosom ve spirálu 

 stočený. Ale co se děje s obalem chromatickým na povrchu 

 chromosomů starého rozděleným, o tom Chr. Bonnevie 

 vůbec nemluví. V tom však jest „punctum saliens" celé otázky a 

 pokud autorka neosvětlí osud povrchového chromatinu, nelze vážně 

 diskutovati o metamorfose chromosomů na základě „endogenně vznik- 

 lého" mladého vlákna chromatického. 



P. S. Po sepsání těchto poznámek vyšla nová práce od Kristiny 

 Bonnevie (Arch. f. Zellforschuog IL, 8. prosince 1908), která tím 

 více mne utvrzuje v hypothèse mnou stanovené, že všecky části jádra 

 pouze z chromosomů se tvoří. Bonnevie sice sama proti svým do- 

 savadním výkladům namítá, že zduření chromosomů v karyomery po 

 druhém zračím dělení nelze vysvětlovati změnou chromosomů, nýbrž 

 hledá tvoření karyomer (p. 267) „als eine Ansammlung von hyaliner 

 Flüssigkeit ausserhalb der Chromosomeu — an ihrer Seite oder zwi- 

 schen ihren beiden Armen". Toto vysvětlení nelze sice odůvodniti 

 z poměru chromatické hmoty vůči hyaliuní substanci v karyomerách — 

 neleží totiž chromosomy nikdy uvnitř hyalinní hmoty, nýbrž právě 

 tato poslední souvisí co nej intensivněji s chromosomem po straně, 

 jak dobře autorka tvrdí. Nemůže tedy chromosom přitahovati z plasmy 

 buněčné tekutiny kol sebe, jak by se z výkladu Bonnevie souditi 

 mohlo. Ostatně obrazy naší autorky Tab. XIV. 30—35, dále 55 — 59, 

 63, 64, 118 — 119, potvrzují prvotný můj výklad o vzniku jádra 

 z karyomer v každém ohledu. 



