ß XXIII. V. Staněk a K. Domin: 



na omylu. Jistě že každý dá přednost znakům ektomorfníni již z dů- 

 vodů praktických a nebude určovati druhy chemickou analysou! Tyto 

 vztahy mohou míti sice důležitý význam pro posouzení celkových po- 

 měrů příbuzenských a pro poukaz, že určité skupiny rostlinné, vysta- 

 věné na základe morfologickém a fylogenetickém, mají i určité znaky 

 chemické, nemohou však brány býti za základ pro celý systém. Proto 

 jest absurdní myšlenka Rosenthalerova, že by snad někoho napadlo 

 zbudovati systém pouze (!) na faktech rostlinochemických, kdyby byla 

 dosáhla rostlinná chemie před 200 lety vysokého stupně vývoje. 



Přistupujeme nyní k zajímavým studiím, které jeden z nás 

 po řadu let konal o rozšíření betainu v rostlinstvu. Údaje, které 

 dnešního dne jsou známy, jsou již toho rázu, že nás opravňují 

 k určitým důsledkům i vzhledem k systému rostlinnému. Ovšem, 

 zbývá tu ještě řada otázek, na které nemáme dosud odpovědi a které 

 snad později budou rozřešeny. Hlavním výsledkem všech provedených 

 analys jest, že všechny Cheiiopodiaceae bes výjimhy a bezpochyby i Ama- 

 rantaceae jsou charaJcterisovány přítomností betainu^ který v jiných 

 čeledích buď vůbec schází anebo vystupuje jen u některých druhů. 



Byly zkoumány četné rody prvé čeledi a to z oddělení Poly- 

 cnemeae (Beta vulgaris, Hablitzia tamnoides), Chenopodieae (rody 

 Chenopodium, Hpinacia, Atriplex, Kochia, Corispermiim) i Salsoleae 

 (rod Salsola) a ve všech nalezen betain, jehož množství přesahovalo 

 až 3Vs7o ^ sušině. Z toho můžeme bezpečně souditi, že vůbec celá 

 tato čeleď vyznačuje se výskytem betainu a že tudíž znak tento musí 

 býti pojat co znak čelední do celkové charakteristiky Chenopodiaceí. 



Podobně jest tomu i u blízce příbuzné malé čeledi Amarantaceí, 

 z níž zkoumány dva rody a sice rod Amarantus sám a dále rod Al- 

 bersia, který někteří autoři s předešlým stahují. U obou těchto rodů 

 betain nalezen, což jest novým dokladem pro blízkou příbuznost Če- 

 ledi Amarantaceí s Chenopodiacemi, která vyplývá již ze znaků morfo- 

 logických. Této příbuznosti dali někteří autoři výraz tím, že spojili 

 obě čeledi v čeleď jedinou. 



Zajímavo by bylo zjistiti, zda i u dvou druhých pododdělení 

 čeledi Amarantaceí a sice u Cdosieae a Gomphreneae nalézá se betain. 

 Pakli i zde bude zjištěn, budeme oprávněni stejně jako u Chenopo- 

 diaceí pojati jeho přítomnost do charakteristiky celé této čeledi. 



Dle systému Englerova náleží čeleď Chenopodiaceí do řady 

 Centrospermae, k níž počítají se následující čeledi: Chenopodiaceae^ 



