Vliv předčaauéLio vyhasnutí jiskry na. uiéření útlumu. 



il 



rovací, volíme-li za faktor úměrnosti 4'7. To znamená, že střední hodnota 

 útlumu liší se od hodnoty pravé procentuálně 4"7krc1te tolik než je 

 procentuální zbytek náboje při vyhasnutí jiskry. 



Tab. I. 



n 



ďj T=2-0 



2-5 



3-0 



4-0 













P=l3-5°/o 



8-2% 



5*0% 



1-8% 



0-9 



1-84 



154 



1-36 



1-19 



0-8 



1-78 



152 



132 



1-15 



0-7 



1-71 



1-45 



1-30 



Ml 



0-6 



1-64 



140 



1-25 



109 



0-5 



1-56 



1-33 



1-19 . 



107 



0-4 



1*46 



1-25 



112 



103 



03 



1-35 



119 



1-06 



100 



0-2 





105 



101 



1-02 



Stanovíme-li jako míru deformace procentualný rozdíl hodnoty 

 pro ï] = 8 a 0'4 k hodnotě střední (údaje tyto možno experimen- 

 tálně stanoviti), pak dostáváme 



19-6% 19-4% 16% 11% 

 Z čísel těchto je patrno, že s rostoucí odchylkou střední hod- 

 noty (počínaje již odchylkou 9%) roste deformace křivky poměrně 

 velmi zvolna. Z tohoto důvodu nehodí se velikost deformace k určení 

 velikosti odchylky naměřeného útlumu od hodnoty pravé. 



Vraťme se ještě jednou zpět k výrazu 8) a projednejme jiný 

 specielní případ, který možno realisovati, a sice # 2 = & v 

 S rostoucím Ó 2 ubývá v korrekčních členech jmenovatele, což má 

 však význam jen pro velmi malá |, naproti tomu ubývá však členu 

 prvého následkem rozdílu (0- 2 — frj a členu druhého velmi prudce 

 následkem vzrůstu negativního exponentu. Poněvadž pak právě tento 

 člen byl v předešlém případě rozhodujícím, dá se čekati, že s ro- 

 stoucím d 2 deformace křivky ubývá. Pro zvolený případ 0- 2 - # r jest 



^(2,2) - 



An a Ci a W*i *i + # 2 



4#x« 22 2 r-+4(^+# 2 ) 2 



Maximum nastává pro £ = a má hodnotu 



