Vliv předčasného vyhasnutí jiskry na měření útlumu. 15 



T 2 H 2 YT 2 ÍÍÍT 1 



Vřf ( 2 , -) = JiüL^lOL ! (1 _ e -2^T , L . 



Poněvadž i nyní je možno d x T považovati pro rů/né ů x za 

 konstantní (nyní s větší přesností ještě než v případě předešlém, 

 neboť vyhasnutí jiskry má vliv mnohem menší), jest úchylka dána 



výrazem : 



1 



Změníme-li & L o ft\ 

 a poměr obou 



'=** 



ß*= K ! — r 



ß* *i 



Dává tedy poměr úchylek správný poměr útlumů a 

 platí tedy o méthode této totéž jako co o předešlé. 



Výsledky théorie shrnuty jeví se takto: 



Předčasné vyhasnutí jiskry má za následek deformaci resonanční 

 křivky takovou, že hodnoty redukovaných útlumů z ní nalezené jsou 

 vždy vetší než hodnoty pravé a že jich od vrcholu dolů ubývá (pro 

 pozdní vyhasnutí klesají útlumy od vrcholu jen až k určité výši 

 odkudž jich počne zase přibývati). 



Deformace tato jest závislou od útlumu měřícího kruhu a sice 

 jest největší, je-li útlum tento značně menší než útlum kruhu pri- 

 márního. S rostoucím útlumem kruhu sekundárního deformace ubývá, 

 až konečně přechází křivka resonanční v normální, dosáhl-li útlum 

 kruhu sekundárního asi té hodnoty, jako má kruh primární (před- 

 pokládaje, že vyhasnutí nestalo se dříve než při klesnutí potenciálové 

 amplitudy na 7°/ ). 



Z této vlastnosti deformace možno nalézti správnou hodnotu 

 útlumu a ovšem i zdánlivou změnu jeho, způsobenou předčasným vy- 

 hasnutím jiskry. 



Změna útlumu kruhu primárního, měřená resonanční křivkou, 

 vychází větší než skutečná, avšak této přímo úměrná, byla-li reso- 

 nanční křivka měřena kruhem o útlumu malém, vychází však správně, 

 je-li měřena kruhem o útlumu značném (rovném útlumu kruhu pri- 

 márního). 



Změna útlumu kruhu primárního, stanovená z poměru maximál- 

 ních eífektů v kruhu přesně sladěném, aneb z poměru proudových 



