Vliv předčasného vyhasnutí jiskry na měření útlumu. 27 



o předčasné vyhasnutí způsobené těsnějším připřažením, a z toho dů- 

 vodu i při rostoucím spřažení deformace vzrůstá. Díváme- li se z to- 

 hoto hlediska na deformaci Wienovu, jeví se jako onen specielní pří- 

 pad deformací způsobených předčasným vyhasnutím jiskry, kdy vy- 

 hasnutí vyvoláno je těsným spřažením, kdežto experimentální ukázky 

 zde podané se vztahují na ten případ, kdy jiskra samočinně vyhasíná. — 



V literatuře často uvádějí se stesky, že resonanční křivky namě- 

 řené nebyly normální, vykazujíce v různých výškách různé hodnoty 

 útlumu. Značná část odchylek těchto (jmenovitě ve Btaršícb měřeních) 

 měla svůj původ v deformaci Wienově. Ne však všechny. Jako příklad 

 uvedena budiž práce Drude-ho.*) 



Drude píše výslovně (str. 718—719) že hodnoty logarithmických 

 dekrementů byly nezávislý na koefficientu spřažení, t. j. že koefficieiit 

 byl volen dostatečně malý, a přece, jak patrno z udaných jím pří- 

 kladů, byly křivky silně deformovány. Poněvadž délka jiskry byla pra- 

 videlně malá, možno s velkou určitostí hledati původ deformace v před- 

 časném vyhasnutí jiskry. 



Brno, v červenci 1910. 



Fysikalní ústav české techniky. 



*) P. Drude: Ann. d. Phys. 15 709. 1904. 



