VI. Dr. Jaromír Wenig: 



k řezům výše položeným, dospějeme k místu, kde sacullus přechází 

 v utriculus. Zde jest celý orgán mírně zaškrcen, tak že na řezu jeví 

 se v podobě osmy, což patrno ještě na text. ob. 1. 



Na tomto znázorněn jest řez, kde při laterální stěně alveu obje- 

 vuje se ložisko basální hmoty. Texťwý ob. 2. jest kreslen dle 4. 

 řezu nad řezem předcházejícím (tlouštka řezů obnáší O05 mm); tu 

 vidíme, že zmíněná basální hmota přechází v příčku vertikálně stou- 

 pající. Uprostřed basální hmoty leží jádra buněk mesenchymových, 



které v tomto stadiu již do ní vnikají. Pro- 

 ximálně od příčky je stěna labyrintu značně 

 zvýšena — to jest budoucí crista ampully 

 horizontální chodby. — Čtvrtý výše ležící 

 řez znázorněn text. ob. 3. Canalis externus 

 jest tu již zasažen, leží mezi stěnou labyrintu 

 a příčkou. I v této výši jsou již mesenchy- 

 mová jádra v basální hmotě patrná, ale v počtu 

 ještě velmi skrovném. Sledujeme-li řezy od 

 tohoto posledního stále výše, pozorujeme, že 

 příčka, z počátku vertikálně stoupající, zatáčí 

 se náhle ku předu, tak že její obrys na řezu 

 jest již elliptický. 



Jest to znázorněno na text. ob. 4., kre- 

 sleném dle jedenáctého řezu nad řezem po- 

 sledně zobrazeným. Canalis anterior jest již 

 příslušnou jemu příčkou úplně oddělen, a řez zachycuje ventrální její 

 epithelový povlak. Basální hmota příčky chodby horizontální neob- 

 sahuje v této výši dosud buněk mesenchymových. 



Posléze přechází sledovaná příčka, oddělující horizontální chodbu 

 v příčku chodby přední. Šestý řez nad posledně zobrazeným ukazuje 

 tento přechod jasně: příčka pro canalis anterior zachycena jest zde 

 ve svém nejširším průměru, všudy jsouc již prostoupena elementy 

 mesenchymovými ; do ní pak ze zadu vúsťuje slabší dosud příčka pro 

 canalis externus (text. ob. ö.). 



Postupujeme-li ještě výše, mizí na řezech příčka pro canalis ex- 

 ternus. a basální hmota její i příčky chodby přední přecházejí ve značné 

 ložisko této hmoty při laterální, stěně labyrintu. Již jen příčka přední 

 chodby vychází z této vrstvy až ku stěně mediální. Konečně míjejí 

 řezy i tuto příčku — přicházíme k místu, kde ústí canalis anterior 

 v širokou dosud střední část labyrintu — alveus communis. A v této 

 výši teprve pozorujeme, že z laterální mocné vrstvy hmoty basální 



Obr. 2. Embryo 73 dny 

 staré, táž série, dle níž 

 kreslen ob. 1., čtvrtý řez 

 výše (tlouštka řezů 005 

 mm); basální hmota pře- 

 chází ve příčku vertikálně 

 stoupající, cre - crista am- 

 pullae canalis externí. 



