Vývoj blanitého labyrintu ryb kostnatých. 19 



horizontální chodby, sahá u dospělých ryb neobyčejně daleko do předu. 

 Na příčných řezech jeví se nejdistálnější část horizontální chodby 

 jako samostatný laterální divertikl labyrintu, oddělený právě popsa- 

 ným dorsoventrábím záhybem. Na těchto distáluích místech v této 

 době celý labyrint s prostorami perilymphatickými i centrální ner- 

 vová soustava úplně jsou chrupkou obrostlé, pouze ventrálně jest vrstva 

 chrupavky přerušena chordou. V partiích proximálně ležících jest pouzdro 

 chrupavčité nahoře dosud otevřené. 



III. Dělení neuroepithelu, vývoj sacculu a duetu endo- 

 lymphaticu. 



Vývojem sacculu počíná dělení labyrintu na tak zv. pars supe- 

 rior (pars dorsalis) — utriculus s ampullami a polokružnými chod- 

 bami — a pars inferior (pars ventralis) — saccultis s lagenou. Tu 

 počíná též dělení ventrální silné vrstvy neuroepithelu, které po- 

 kračuje až k úplnému vývoji makul a erist v jednotlivých ampullách. 



Noorden (41) zmiňuje se o vývoji sacculu jen několika slovy. 

 Dle něho místo, na kterém leží zadní ze dvou otolithů, se prohloubí, 

 prostor takto vzniklý znenáhla se rozšiřuje, tak že vzniká veliký, 

 s dorsální částí širokým otvorem kommuuikující divertikl. U stadií 

 120 dní starých jest dle jeho udání saceulus ještě zcela nepatrně od 

 utrikulu oddělen. O ohraničení sacculu se strany dorsální se Noor- 

 den vůbec nevyslovuje, ač u stadií tak pokročilých určitě jest již vy- 

 vinuto. 



Dle Krause (37) u ryb kostnatých vychlipuje se saceulus nej- 

 dříve směrem na zad, později vsunuje se pod ventrální stěnu utrikulu ; 

 u exemplářů 30 mm dlouhých zužuje se kommunikace obou částí — 

 tím vzniká známé for amen utriculosacculare. 



Norris (42) popisuje u Amblystoma jeffersonianum a punctatum 

 čtyři vychlípeniny 1 ) sluchového vaku, z nichž tři jsou základem 

 oblouků, čtvrtá pak základem lageny. Z toho patrno, že pars infe- 

 rior differencuje se u amphibií velmi záhy. 



Totéž vysvítá z práce FLEissm-ovy (12) pro reptilíe. Již u em- 

 bryí 2 mm dlouhých, u nichž o polokružných chodbách není dosud 

 ani zdání, kreslí ventrální část orgánu zúženu, označuje ji jako zá- 

 klad pro cochleu. Saceulus sám vyvíjí se později a stává se patrným 

 u embryí 4 mm dlouhých, u nichž chodby jsou již naznačeny. 



t ) Někteří autoři, zabývající se obojživelníky, nečiní valných rozdílu 

 mezi výrazy „vychlipování" a „vchlipování", z nichž poslední pro obojživelníky je 

 posud platný. 



2* 



