20 VI. Dr. Jaromír Wenig: 



U Salinonidů nastává naproti tomu vytváření se ventrální části, 

 jak z NooRDEN-ovy i Krause- o vy práce vysvítá, mnohem později. Jisto 

 však, že sacculus jest na straně dorsální dříve odškrcen od utriculu, 

 než Krause uvádí. 



U svých stadií, přibližně 61 den starých (délka asi 7 mm), na- 

 cházím sluchový vak ještě velmi široký v předních jeho partiích ; 

 zde průměr jeho od stěny laterální k mediální jest větší než průměr 

 vertikální, a na příčném řezu má tvář přibližně trojúhelníkovitý. 

 Ventrální jeho stěna tvořena jest vícevrstevným vysokým neuroepithe- 

 lem. Tento dosahuje největší tloustky při straně laterální a přechází 

 znenáhla v ostatní jednovrstevný epithel, který podléhá stále pokra- 

 čujícímu zplošťování. Na příčných řezech, distálně ležících, pozoru- 

 jeme, že se dno vaku nepatrně prohnulo, tak že mediální část vaku 

 míří poněkud ventrálně. Zároveň patrno jest jakési zúžení, kterým 

 dělen jest neuroepithel — přibližně řečeno — na část laterální (utri- 

 kulární) a část mediální (sacculární).*) 



Na sagitálním, poněkud šikmo vedeném řezu vidíme u stadia 

 61 den starého, že vysoký neuroepithel rozdělen jest již na tři části. 

 Nejdistálnější z nich jest základem pro cristu zadní ampully ; oddě- 

 luje se od sacculární části neuroepithelu, která nyní leží uprostřed, a 

 posunuje se značně vysoko na distální stěnu alveu. Není tedy správ- 

 ným výklad Kradse-ův, že cristy všech ampull vznikají z části utri- 

 kulární; zadní crista má původ v části sacculární, jak Norris nalezl 

 u Ambly stoma. 



Asi o 2 dny později (tedy v 63 dnech), stává se mělké pro- 

 hnutí spodiny zadní části alveu hlubším, protahuje se směrem ven- 

 trální m a mediálním k chordě. V nejblíže příštích dnech se základ 

 ventrální části labyrintu téměř nemění. Za to nalezl jsem u stadií 

 67 dní starých utrikulární partii neuroepithelu již zřetelně rozdělenu 



*) Z prvé vzniká dle Krause mimo cristy ampull (jak z popisu vyplývá, 

 všechny) macula acustica recessus uťriculi, ze druhé manda acustica sacculi a pa- 

 pilla logenae (u amphibií i papilla basilariê). Malá část společného neuroepithelu 

 se dle tohoto autora odčlení při rozdělení na obě hlavní části, utrikulární a sac- 

 culární, jakožto základ pro macula neglecta, jež zůstává vždy v blízkosti foramen 

 utriculosacculare. Dle Norrise však u Amhlystoma crista ampullae canalis poste- 

 riori» má původ v části sacculární, z' níž vzniká dle autora tohoto pět míst pro 

 zakončení větví nervu sluchového {crista ampullae posterions, macula sacculi, ma' 

 aula neglecta, papilla lagenae, papilla basilaris). Důležité práce o makulách jsou 

 mimo jiné RETzius-ovy a Sabasinů, kteří nalezli u Oymnophionů (Coecilia) deváté 

 místo smyslové — macula accustica fundi utriculi (Retzius přičítá prioritu tohoto 

 nálezu sobě). 



