24 VI. Dr. Jaromír Wenig: 



endolymphaticus nepřesahuje téměř dorsální klenby plica communis 

 (základ oblouků) a jest od této jen mělkou rýhou oddělen. Ob. 6. 

 (embryo y) znázorňuje již ductus značně dlouhý a nahoře v saccus 

 endolymphaticus zduřený. Ze srovnání vzdáleností mezi ampullou a 

 vrcholem plica communis na jedné a fundem alveu na druhé strauě 

 vyplývá, že vzrůst labyrintu, pokud orgán v tuto dobu tak nazvati 

 možno, dál se ve všech částech do tohoto času stejnoměrně. Ústí 

 duetu u stadia staršího jest daleko blíže projekci ampully než u stadia 

 mladšího. Veliká vzdálenost vrcholu plica communis od ústí duetu 

 do alveu u staršího embrya nevznikla excessivním vzrůstem pliky do 

 výše, nýbrž od skrčením duetu zvláštní rýhou. 



Oproti Rabinowitsch-oví, který podobný vývoj uvádí u Emys 

 europaea jen pro ventrální část duetu, praví Fleissig . „Ich glaube 

 aber gezeigt zu haben, dass der ganze Ductus sich durch Abschnü- 

 rung gebildet hat, und bin der Meinung, dass er selbst ein aktives 

 Wachstum nur in geringem und vor allem wesentlich schwächerem 

 Grade als das übrige Labyrint besitzt; wenn seine Spitze bei dem 

 Embryo (Fig. 6.) die der Plica verticalis überragt, so ist der Grund 

 dafür in der starken Auftreibung des Saccus endolymphaticus zu suchen." 



Přejděme nyní ku rybám kostnatým. Hasse (19) i Retzius ve 

 svém klassickém díle (54) označují jménem ductus endolymphaticus 

 známý ve špičku vybíhající přívěsek labyrintu při mediální stěně, 

 přihlížejíce nepochybně jen k jeho podobnosti s týmž orgánem obra- 

 tlovců vyšších, neboť jeho vývoj byl jim neznám. Pozdější pozorování 

 nepotvrdila homologii tohoto orgánu ryb kostnatých s duetem endo- 

 lymphatikem jiných obratlovců. To pak, co Vogt pokládal za základ 

 duetu endolymphaticu u Coregonus palea, vyložil Noorden jako útvar, 

 který nemá s vlastním labyrintem nic společného (jest to dle něho 

 nepochybně céva, která v místech VoGT-em označených vždy probíhá). 

 Noorden sám přehlédl nadobro tvoření se duetu, ač byl u jeho stadií 

 beze vší pochyby ve značné míře již vyvinut; dle něho nelze ani 

 u stadií 120 dní starých tvoření se duetu pozorovati. 



Sdílel jsem z počátku tento názor s Noordenem a teprve po 

 opětném přehlížení sérií seznal jsem, že počátek tvoření se duetu 

 spadá do doby daleko kratší 120 dnů, u mých stadií do 54. dne,*) 

 ač vývoj postupoval nápadně pomalu. 



Krause nejen že nepovšiml si prvých začátků vývoje, ale vy- 

 ložil vznik duetu chybně, a to až u stadií značně již pokročilých, 22 



*) Délka stadií jest v ten čas 6 mm. 



