

Monografie českých Boletineí. o 



Karstenoya 1882). Schroeterem řídí se P. Hennings (1897) a Vele- 

 novský (1909). 



Přihlédaje k práci všech uvedených autorů a k vlastním zkuše- 

 nostem, nabytým podrobuým studiem většiny druhů našich Boletineí, 

 dělím je na 5 rodů: Boletus, Gyrodon, Boletopsis, Strobilomyces a 

 Suillus. 



Morfologie Boletineí. 

 Podhoubí. 



Podhoubí Boletineí tvořeno jest jemnými vlákny, hyfami, které 

 v podobě pavučinných tkanin i silnějších provazců obyčejně světlé 

 barvy, povlékají pod mechem a travou povrch země nebo prostupují 

 povrchové vrstvy půdy a humusu lesního. 



Toto podhoubí čili mycélium jest jediným orgánem ve- 

 getačním u Boletineí. Útvary sclerotiové, které u blízkých 

 Polyporeí a Agaricineí v různé formě hojně se vyskytují (Corda 

 1837, Bail 1846, De Bary 1866, Brefeld 1879 a j.), u Boletineí 

 dosud nebyly nalezeny. 



U všech našich Boletineí můžeme rozeznávati dvě formy my- 

 celiální. 



1. Jemné vlákni vo pouhým okem téměř neviditelné, leda někdy 

 světlejší barvou v tmavé půdě na sebe upozorňující, z teniukých, 

 jednoduchých hyf složené. Tato vlákna patrně výživu saprofyticky, 

 z humusu, po případě snad i symbioticky (mykorrhizou?) nebo para- 

 siticky si opatřující, pravděpodobně žijí jen v době vegetační periody 

 — od jara do zimy. Zda se na těchto vláknech tvoří o i die, jedno- 

 buněčná rozmnožovací tělíska, která u blízkých rodů Polyporus Mích., 

 Daedalea Pers. a Lensites Fries zjistil Brefeld (1877), není známo, 



2. Vlasovité, kořínkům vyšších rostlin podobné útvary, které 

 možno považovati za vytrvalé, perennující mycélium. Od 

 rhizomorfy, popisované mnohými autory u jiných druhů vyšších hub 

 (De Bary 1866, Von Ta vel 1892 aj.), odlišují se menší tlouštkou. 



Tyto vegetační útvary nejen přezimují, ale i per- 

 renn ují po celou řadu let na témže místě. 



Chceme-li pozorovati uvedené vegetační orgány Boletineí, stačí 

 ohledati v létě místo kolem vzrostlé plodnice. Prozradí se nám tu 

 barvou obyčejně světlou, na př. u B. aestivalis, bulbosus a edulis 

 bílou, u B. piperaťus sírově žlutou, u B. variegatus šedočervenou. 



Mycélium některých Boletineí žije jen na povrchu půdy pod 

 ejím mechovým, nebo listěným pokryvem, jako u Boletus variegatus 



1* 



