-4 VIII. František Smotlacha: 



bovinus a piperatus, nebo prostupuje jako u Boletus edulis, badius a 

 granulatus, povrchové vrstvy půdy, do hloubky nerostouc. Hloubej i 

 v zemi žije u rodu Boletopsis, skupiny Euboletu tiubtomentosi, u pod- 

 rodu Krombhólzia a skupiny Luridü, konečné u skupiny Duri vstu- 

 puje do značné hloubky, někdy až 20 cm. i více. Tím si vysvětlíme, 

 proč Boletus aereus (ze skupiny Duri) roste i za velikých such. V r. 

 1904, kdy bylo známé veliké sucho a v lese ke konci července a na 

 začátku srpna na jílovité a hlinité vyprahlé půdě žádné houby nerostly, 

 vyskytoval se tento druh velice četně; podobně i v roce 1908 na za- 

 čátku srpDa. Aby se dostal na povrch, je nutno, by prorazil značnou 

 vrstvou tuhé země. Plodnice jeho vyznačuje se proto značnou tvrdostí. 

 Jest to náš nejtvrdší hřib. 



Za vhodných podmínek edaphytických a klimatických o nichž 

 později se zmíním, podhoubí bují a vytváří plodnice, t. j. „houby". 



Vznikající plodnice má podobu klubíčka, obyčejně vejčitého, 

 ■u druhu Suillus cyanescens plstnatou plachetkou zakrytého. Na tomto 

 klubíčku záhy differencují se třen, klobouk a vrstva trubek. U ně- 

 kterých druhů rodu Boletus (B. rufus a versipellis) objeví se ne- 

 úplný, u rodů Boletopsis a Strobilomyces úplný závoj, Tento závoj je 

 ovšem jiného původu než zmíněný plstnatý povlak u druhu S. cya- 

 nescens, kterýž ochraňuje obyčejně dosti hluboko v písčité půdě vzni- 

 kající plodnici a později jen co plsť na povrchu klobouku a na basi 

 třené se jeví. (Obr. v Gill. Atlase). 



Podle častých pozorování vzniká ono klubíčko, z něhož plodnice 

 se vyvíjí, na konci silnějšího provazce, vzniklého spletí myceliových 

 vláken. Někdy se provazec ten větví a na konci každé větve vzniká 

 plodnice. Tak povstávají shluky plodnicové. 



Na spodu tvoří se radix (Krombholz), složený z husté spleti 

 myceliových vláken prostoupených zemí. Tato vlákna, v mládí jemná 

 a měkká, později tuhnou a dřevnatí. Délka a forma radixu je rozma- 

 nitá; závisí na tom, v jaké půdě plodnice vyrostla a jak hluboko na 

 myceliu byla založena. U druhů hlouběji v zemi vegetujících vyškytá 

 se obyčejně radix dlouhý (Boletus aereus, fragrans). Barva radixu jest 

 rozmanitá, u většiny Boletineí světlejší než barva třené. Tak u Bo- 

 letus bulbosus jest radix bílý, u B. piperatus sírožlutý. Jemná vlá- 

 kénka myceliová oplétají radix a tvoří zde často plstěný povlak, jak 

 na př. u B. piperatus snadno lze zjistiti. 



Někdy jest radix zastoupen houževnatými svazky hyf, rozlo- 

 ženými na povrchu půdy nebo jen mělce v půdě. Vytrhneme-li plod- 



