12 VIII. František Smotlacha: 



k noze připojené (přirostlé) nebo po ní sbíhavé. Nejvíce sbíhavé 

 trubky má rod Gyrodon. U rodu Boletus jsou poměry různé. Nalé- 

 záme tu jednak trubky volné nebo skoro volné, třené sotva se dotý- 

 kající (podrod Krombholsia, skupina Edules a B. erythropus), dále 

 polovolné (Subedules) a konečně přirostlé nebo sbíhavé. Sbíhavé trubky 

 má zejména B. bovinus. 



Barva t r u b ek jest různá, obyčejně však tmavší dužiny. 

 U dospělých plodnic mění se často působením barvy dozrálých spor. 

 Barva ústí bývá odlišná od celkového zabarvení rourek a někdy i vý- 

 značně zbarvená jako u B. satanáš, erythropus, purpur ens a j. Také 

 barva ústí trubek ve stáří vlivem dozrálých výtrusů se mění. 



U r. Boletopsis jest barva trubek různá (šedá, žlutá, šafránová 

 a žlutozelená), u r. Suillus bílá, u r. Strobilomyces šedá až téměř 

 černá. R. Boletus má z většiny trubky zprvu bílé (Edules) nebo 

 žluté (Duri, Subtomentosi,Luridi), později zelenající. Boletus porphy- 

 rosporus a celá skupina Krombholzia má trubky světlé, bělavé, po- 

 zději špinavící. B. Velenovskýi má trubky žluté. Bílé ; později růžovící 

 trubky má B. felleus a alutarius. 



U všech téměř druhů Boletineí, jichž dužina při porušení mění 

 barvu, mění se ve stejném smyslu i barva trubek a jich ústí. Oby- 

 čejně však zbarví se trubky při porušení mnohem více než dužina 

 sama. Tak u Boletopsis flava trubky po doteku rezaví, u Boletus 

 scaber hnědnou, u B. aereus modrají. U starších plodnic bývá změna 

 barvy trubek intensivnější než u mladých. 



Spory. 



Boletineae vytvořují ke svému rozmnožování pouze b a s i d i o- 

 spory, jiné druhy spor, jako chlamydospory a conidie nikdy u nich 

 nevznikají (Lotsy 1907). Basidospory tvoří se v hymeniové vrstvě, 

 která vystýlá vnitřní stěny trubek a skládá se z basidií, kyj ovitých 

 to buněk, které ukončují jednotlivá vlákna houbová. Na konci basidií 

 tvoří se na stopečkách (sterigmatech) výtrusy po čtyřech. Velikost a 

 forma jich jest u Boletineí poměrně málo odlišná. U většiny jsou pro- 

 táhlé, namnoze ellipsoidní, ur. Strobilomyces kulovité. Nejúplnější údaje 

 o výtrusech Boletineí přinášejí Winter, Saccardo, Schroeter. 



Největší spory má B. rufus, 14 — 20 ft dlouhé, 5 — 7 ^ široké, 

 nejmenší Boletopsis lutea 6—10 (i délky, 2 — 3 ft šířky. 



U většiny výtrusů možno při silném zvětšení rozeznati povr- 

 chovou blanku, která různě bývá zbarvena. Jí dodává se výtrusnémn 

 prášku jeho zbarvení. Nejčastěji bývá tato blanka barvy hnědé nebo 



